Tita se mnoho dní trápila kvůli svému těhotenství.
Bolest prsů a nafouklé břicho
jí nedovolily přemýšlet.
Za jiných okolností
by bylo báječné mít dítě s Pedrem.
Ale načasování a způsob
z toho činily strašnou věc pro všechny.
Tito?
Esperanza něco potřebuje?
Pedro to ví?
Ví co?
O tvém těhotenství.
Řekla jsi to Pedrovi?
Ne. On nic neví.
Celé dny přemýšlím, jak to vyřešit,
aniž by to ublížilo mé rodině.
Chceš mi rozkazovat?
Rozhodně ano.
Vezmeš si doktora a přesvědčíš ho, že dítě je jeho.
Mám lhát?
Sňatek je obchodní transakce.
Jsou s ním spojené lži.
Je hrozné, co po mně chceš.
Tvoje dítě bude nemanželské, Tito.
Tou lží zachráníš pověst rodiny i svého dítěte.
Když řekneš pravdu, zlomíš doktorovi srdce.
A zůstaneš sama.
Dobře si to rozmysli.
JAKO VODA NA ČOKOLÁDU II. 5. díl: Tezcucanánské fazole s chilli
V noci jsem ho slyšel mluvit, ale bylo to jen mumlání.
Myslel jsem, že se mu něco zdá.
Šel jsem se na něj podívat,
a takhle jsem ho našel.
Jeho rodina je stále na usedlosti.
-Mám pro ně dojet? -Ne.
Ještě ne.
Postarám se o to.
-Nechci je ohrozit. -Tak co?
Musíme ho pohřbít.
Pojedu do Monclovy pro pomoc.
Delfino.
Děkuju.
Taková škoda.
Další mrtvý.
A všechno je jako dřív.
Santos neumřel nadarmo.
Pokračujme.
Fino.
Co tady děláš?
-Můžeme si promluvit? -O čem?
Všechno jsem ti řekla už dávno.
-Musel jsem přemýšlet. -Trvalo ti to dlouho.
Řekla jsi mi, co jsi prožila, a já jsem nevěděl, co dělat.
Teď už to vím.
Co víš?
Prožila sis tu věc,
ale pro mě jsi pořád stejná.
Chci tím říct...
Předtím jsem chtěl, abys byla se mnou.
Abys se mnou odešla.
Ale teď...
Teď chci, aby sis mě vzala, Fino.
Chci, abys byla mou ženou, jestli ty chceš.
Ano, chci. Chci.
Mluvil jsi s Titou?
Ne.
Proč?
Zapomeň na to.
Pořád ti není dobře, viď?
Ano, občas.
Neboj se, bude to v pořádku.
Až budeme sami, všechno se změní.
Můžeme dát Esperanze bratříčka.
Musím něco vyřídit v Monclově.
Politické věci?
Ne, záležitosti usedlosti.
Tak to odlož.
Zítra máme hosty.
Neboj se.
Budu zpátky, až přijede doktorova rodina.
Chce žít v Torreónu.
Má tam rodinu. Je to klidnější než Piedras Negras.
A je tam větší šance získat práci.
Řekla jsem ti, že chce deset dětí?
Podle mě jich bude tolik, kolik Bůh dá.
Kolik chceš mít dětí, Tito?
Ještě jsem o tom nepřemýšlela.
Opravdu? Vždyť se budeš vdávat.
Navíc děti miluješ.
Chceš kluky nebo holky?
Já hlavně nechci dvojčata. Babička říkala, že dvojčata...
Doděláme to zítra.
Kam jdeš, Tito?
Není mi dobře. Nechci vařit, Fino.
Snad máme dost času, a pan John s tetou nebudou mít hlad.
To nic.
Všechno v pořádku?
Tita byla ztracená.
Přála si, aby tam byla Gertrudis,
s kterou by se mohla podělit o své pochybnosti a obavy.
Ale Gertrudis měla nový domov.
Místo, kde nemusela poslouchat muže.
Daleko od ozbrojeného boje.
Místo, kde se svým synem
mohla najít jiný způsob boje.
Ahoj!
Místo, kde ženy budovaly cestu
pro důležité cíle, jako bylo volební právo.
To je skvělé.
-Dost pro děti? -Ano, jsou velcí.
Běž nakrájet zeleninu.
VELITELSTVÍ
Nikdy jsem generálu Múzquizovi nedůvěřoval.
Ale nevěřím vám.
Je to pravda, generále Vargasi.
Ale může se jednat o vaši osobní pomstu.
Generál Múzquiz má usedlost vašeho otce, že?
Ano, vlastní ji.
Ale mně záleží na těch lidech.
Není to pomsta.
Chci jen spravedlnost.
-To říkají všichni. -Generále.
Na vlastní oči jsem viděl, jak se domlouvá s Američany.
Sdílel informace.
O vzbouřencích a pozicích armády, poskytuje jim i materiální pomoc.
To je vážné obvinění.
Znamenalo by to vlastizradu.
Máte svědky?
Ne.
Můj svědek zemřel kvůli týrání a hrozným životním podmínkám.
Vše vinou Felipeho Múzquize.
Nemáte důkaz.
-Ani svědka. -Generále.
Musíte něco udělat.
Získejte důkaz. Vyšetřujte.
Přišel jste sem bez důkazů a bez svědků.
A vznášíte obvinění proti vyznamenanému generálovi.
A ještě si troufáte na mě zvýšit hlas
a požadovat, abych s tím něco udělal.
Já vám něco povím.
Zaprvé.
Nemám dost mužů, abych zahájil vyšetřování
a šel po někom z vlastních lidí.
Zadruhé.
Všude se bojuje.
Moji lidé umírají, a to je moje priorita.
Děkuji, generále.
S dovolením, Rosauro.
Co chceš?
Byl tady můj přítel Jesús.
Chce mě požádat o ruku.
Čím se živí?
Nevím, jestli mu můžeme dát práci.
Chce se mnou odjet do Torreónu.
Do Torreónu?
Po Titině svatbě odjedeme.
To nemůžeš.
Proč ne?
Moje matka ti poskytla obživu. A ty nejsi vděčná?
Samozřejmě jsem.
Fino, bez rodiny De la Garza bys nepřežila.
To je pravda.
Proto nemůžeš odjet.
Nikdy?
Někdy možná, ale nerozhoduješ o tom.
Rozumíš?
Patříš k tomuhle domu, stejně jako Nacha.
Nezapomínej na to.
Vyčistíš stříbrné příbory na zítřejší večeři.
Ano, Rosauro.
Fino.
Odteď mi říkej paní.
Už nejsme děti.
Co tady chceš?
Hledám Juana Alejandreze.
Veliteli!
Někdo za vámi přišel.
Podívejme, kdo je tady.
Co nám vezmeš tentokrát?
Dlužíš mi klisnu, mizero.
Potřebuju tvou pomoc.
Výborně.
Od toho jsme tady.
Jestli to dobře chápu.
Chceš, abychom chytili Múzquize?
Zajali ho, i když tam jsou jeho vojáci?
Ano.
Ale nechceš ho zabít.
Ne.
Chci, aby šel k soudu a odseděl si trest.
Felipe musí padnout jako první.
Určitě kradou i další vojáci.
Nenavrhuješ to samé co posledně?
Tenkrát jsme na to doplatili.
Jestli do toho nechceš jít, nevadí.
Ale stejně to udělám.
Sám?
Nebudu sedět a čekat, až všechny ty lidi zabije.
Dáme si na to pulque, ne?
Gertrudis před pár dny odjela z usedlosti.
Jo.
Žije s ženami v horách.
Nechce být s tebou?
To já jsem nechtěl být s ní.
Ale přiznám se,
že mi chybí.
Tak pro ni jeď.
Takovou ženu už nenajdeš.
Možná máš pravdu.
Radši se běž vyspat.
Musíš mít sílu, jestli chceš dostat strýce.
Když tě v tom nechám samotného, určitě tě zabijí.
A nemůžeš pořád vstávat z mrtvých, ty zmetku.
Ničemo.
Už ses rozhodla?
Mamá?
Vždycky je lepší lhát než říct pravdu a zničit si život.
Je to pro tvé dobro, Tito.
A pro dobro tvého dítěte.
Musíš se vdát.
Musíš odejít z tohoto domu.
Je lepší neříct pravdu.
A lhát jako vy, když jste čekala Gertrudis?
Co jsi to řekla?
Milovala jste někoho jiného.
Jak se opovažuješ, Tito?
Nebudu lhát, nejsem jako vy.
Mám dost toho, jak mi všichni rozkazují!
Běžte pryč, už vás nikdy nechci vidět!
Nafouklé břicho a bolest prsů
v tu chvíli zmizely.
Jistota, že není těhotná,
přišla s úlevou, která se proměnila ve smutek.
Hluboko uvnitř
si Tita přála, aby čekala Pedrovo dítě.
-Ahoj. -Ahoj.
-Ahoj, Alexi. -Pojď sem, Alexi.
Pomůžu ti.
Opatrně, Grace.
-Jak se máš? -Dobře.
To jsem ráda. Cesta byla dobrá?
Opatrně.
Konečně jsme tady.
-Děkuju. -Dobrý den.
-Kde je? -Tady je.
Má drahá.
Můžu to dát sem?
Ano. Děkuju, Fino.
Co se děje?
Ty jsi plakala.
Proč?
Pojď sem.
Musíš být statečná, aby sis dělala, co chceš, Tito.
A já statečná nejsem.
Mluvila jsi s Rosaurou, viď?
John byl zpátky v Las Palomas.
Tita dál vařila pro rodinu.
A pociťovala nutkavou touhu říct mu pravdu.
Na oslavu návštěvy tety Mary
se Tita rozhodla připravit tezcucanánské fazole.
Prostý, typický mexický pokrm.
Nasekaná cibule se osmahne na másle.
Když změkne, přidá se sušené mleté chilli a sůl.
Když se ochutí základ z vývaru a rajčat,
přidají se fazole, maso a škvarky.
Když Tita vařila,
uvažovala o možných důsledcích svého přiznání.
Ale přesto
byla odhodlaná říct Johnovi pravdu.
Nechtěla postavit svou budoucnost na lži jako Elena.
Její silná touha po upřímnosti
pomalu pronikala do vývaru a fazolí.
TEZCUCANÁNSKÉ FAZOLE S CHILLI
Generále Múzquizi!
Naléhavý dopis od generála Vargase.
-Z Monclovy. -Proč mi neposlal telegram?
To nevím, pane.
-Co chcete? -Vaši odpověď, pane.
-Žádná odpověď není. -Ano, generále.
-Moyo! -Ano, pane!
Připrav muže! Jedeme domů.
Všechny muže, generále?
Samozřejmě všechny.
Pedro je pryč?
Jel do Monclovy kvůli naléhavé záležitosti.
-Nebude tam dlouho. -Naléhavá záležitost?
Něco ohledně usedlosti.
To je krásné miminko.
Budeš rád, až dostaneš bratříčka.
-Jakého bratříčka? -Prosím tě, Rosauro.
Nemůžu mu říct, co jsi mi řekla ty?
-Co jsi jí řekla? -Nic.
Tita touží být matkou.
Vždycky o tom snila.
Je to tak?
Co se děje, Johne?
Nic, teto. Ona...
Ona nám jen povídá o svatební hostině.
Ale dneska nám uvaří Tita, je to tak?
Toužím ochutnat její výbornou kuchyni.
-Ano, je to tak. -Dobře.
Chceš ji pochovat?
Chceš? Ano.
Opatrně, Alexi.
Dobře. Naučíš se to.
Ona chce spát.
Odnesu ji do postýlky. Můžete jít do jídelny.
Omluvte mě.
Hned budu zpátky. Prosím, běžte do jídelny.
Ano, dobře. Máte hlad?
-Ano. -Pojďme.
-Děkuji. -Jdeme.
-Rosauro! -Nezlob se, Tito.
Je to pro tebe těžké, tak ti pomáhám.
-Nechci tvou pomoc! -Fino!
Odnes ji do postýlky. Pak podávej večeři.
Proč se tak tváříš? Vyděsíš hosty.
Ano, paní.
Takhle s ní nemluv, nezaslouží si to.
-Může odejít, kdy chce. -Neodejde, Tito.
Musíš mi jít z očí, abych mohla svobodně dýchat.
Vdej se a odjeď, proboha.
Rosaura s námi nebude jíst.
Poslední dobou jí není dobře, tak odpočívá.
-To je škoda. -Dobrou chuť.
Dobrou chuť.
-Děkuji. Dobrou chuť. -Děkuji.
-Chutná vám? -Je to vynikající.
Blahopřeji, Tito.
-Děkuji. -Nemáš zač.
Tito, je to vynikající jako vždy. Prostě vynikající.
Děkuji, otče. Dá si někdo tortillu?
Ano, samozřejmě.
Když ochutnali fazole,
Titina touha po pravdě hosty zcela přemohla.
Už jsem vám někdy řekla, proč jsem svobodná?
Ne, nikdy.
-Ne? -Ne.
-Nikdy? -Ne.
Tedy...
Nemám ráda muže. Mám ráda ženy.
Myslím, že jsem to nikdy nikomu neřekla.
-Na zdraví! -Na zdraví!
Na zdraví, moji drazí.
Hodně ti chybí matka, Tito?
Nejspíš ano, otče.
-Proč se ptáte? -Nuže...
Nevím, a nechci být nezdvořilý,
ale abych se přiznal...
Netušíte, jak rád sem jezdím, teď když tu není.
Nemohl jsem tu zatracenou ženskou vystát.
-Otče! Co jste to řekl? -Je to pravda.
Tito, tohle je vynikající.
Děkuji.
Ale kdybys nám k tomu dala trochu tequily,
bylo by to ještě lepší.
Popravdě...
Vždycky si dám dvě nebo tři sklenky tequily před spaním.
Pak se musím přiznat, že já piju čtyři.
Ovšem.
Teď když Grace vysvětlila, proč tequila nikdy nevydrží dlouho...
Promiňte.
Rád bych něco řekl.
Nevím, jestli to, co Rosaura řekla, je pravda.
Ale vy jste moje jediná rodina.
A měli byste vědět,
že bych moc rád dal Alexovi sourozence.
Ano. Tito...
Velký potlesk!
Ano!
Bravo!
Je mi nevolno, potřebuju na vzduch.
Hned se vrátím.
-Kam šla? -Já nevím.
Tady jsi.
Ahoj.
Strávila jsem noc s Pedrem, Johne.
Musela jsem ti o tom říct.
Zasloužíš si pravdu.
Miluješ ho?
Ale tebe miluju taky.
Když jsem s tebou, skutečně cítím, že tě miluju.
Ale když jsem s Pedrem, cítím, že miluju jeho.
Nenávidíš mě?
Ne.
Ať řekneš cokoliv, nemůžu tě nenávidět, Tito.
Miluju tě.
A chci s tebou strávit zbytek svého života.
Johne.
Do svatby zbývá několik dní.
Dobře si to rozmysli.
A rozhodni se.
Přísahám,
že když se rozhodneš být se mnou...
Učiním z tebe tu nejšťastnější ženu na světě.
Když se rozhodneš pro Pedra,
doufám, že se o tebe postará.
Valentino!
Zabiju ho!
Co jsi to řekl?
Zabiju Pedra!
A je to tu zase.
Přečti si to.
Jel za Vargasem.
Ví o naší dohodě s Američany.
Já ho zničím!
Jinak...
buď já,
nebo my.
Kde je Julio?
Je pryč!
Juane, strom!
Dělej, ty mizero!
Kryjte se!
Přestaňte!
-Přestaňte! -Zastavte palbu!
Julio!
Ne, ne, ne!
Maminko?
Je naživu, generále!
-Je naživu. -Přiveďte pomoc!
Kdo to sakra udělal?
Kdo mi postřelil syna?
My všichni, strýčku.
Tahle válka, co nemá k ničemu úctu.
Podívej se na nás.
Jsme rodina, a chceme jeden druhého zabít.
Kvůli usedlosti.
Kvůli půdě, která patří lidem, co na ní pracují.
Připrav se, Pedrito.
Pošlu tě za tvým otcem.
Abys mu dělal společnost.
Jestli chceš, zastřel mě.
Nic se tím nezmění.
Skloňte zbraně.
Kolik mrtvých ještě chceš?
Kolik rodičů?
Kolik bratrů?
Kolik synů musíme ztratit?
K čemu?
Aby pár lidí, jako jsi ty, zbohatlo?
Střílejte, to je rozkaz!
Na co čekáte, bando ničemná?
Nemusíme v tom pokračovat.
Potřebujeme spravedlnost!
Nelegálně se obohacuješ, zatímco lidé hladovějí!
Dělejte, co jsem vám řekl, vy mizerové!
Vzdej se, strýčku.
Nepotřebujeme další mrtvé.
Mýlíš se, Pedrito.
Potřebujeme ještě jednoho.
Otče náš, jenž jsi na nebesích,
s mým andílkem,
v hodinu smrti mojí,
amen.
Co tady děláš?
A takhle pozdě!
Jestli se Rosaura probudí, vynadá mi.
Ne, zapomeň na ni. Odejdeme.
Pojďme.
Hned teď?
-Fino. -Vezmi si věci, jdeme.
Dělej v životě to, co chceš.
Běž.
Fino, musíme jít.
Děkuju.
Děkuju, Tito.
Jdeme.
I ta poslední fazole
v sobě měla touhu, s níž Tita pokrm vařila.
Ani Rosaura tomu nedokázala odolat.
V ten večer
Tita viděla svou sestru tak, jak ji nikdy předtím neviděla.
A jak už ji nikdy neuvidí.
Je ti lépe?
Ano.
Vzbudila jsem se a měla jsem hlad.
Fina odešla.
Já jsem zavolala Jesúse.
Dobře.
Její práci může dělat kdokoliv.
Nikdy jsem ti nepoděkovala.
Za co?
Za všechno.
Že jsi mi pomohla porodit Robertita.
Že ses o něj tak starala.
Že se staráš o Esperanzu.
Nejsem těhotná.
Tito, poslouchej mě.
Neber si doktora, jestli nechceš.
Ale prosím tě, neber mi Pedra.
Jestli mi vezmeš Pedra, umřu.
Buďte opatrní.
-Opatrně. -Ano.
Valentino.
Můžete si nechat usedlost.
-Ale půda patří rolníkům. -Čím dřív odjedu, tím líp.
Proklínám den, kdy jsem přišla do téhle rodiny.
-Hyjé! -Jdeme.
Pedro.
Děkuju ti, Crispíne.
-Brzy se uvidíme. -Ano.
Zvládneš to?
Budeš dál bojovat?
To mi jde nejlíp.
Něco ti povím.
Předtím jsi mě dojal.
Ale pravda je,
že nás čeká dlouhá cesta,
než pochopíme, co jsi tím myslel.
Dávej na sebe pozor, Juane.
Hodně štěstí, chlape.
Jdeme, hoši!
-Jdeme! -Rychle!
Kde jsi byl?
Jsi v pořádku?
Ano. Jsem v pořádku.
Řekla jsem o nás Johnovi.
Ublížilo mu to, ale pochopil.
A chce si tě vzít?
Ano.
A co ty?
Já nevím.
To, co se mezi námi stalo,
byla ta nejúžasnější věc, jakou jsem kdy zažil.
I kdybys chtěla, abych zapomněl, tak nemůžu.
V tu chvíli jsi byla šťastná.
Dělej to, co tě činí šťastnou, Tito.
Bude to velký den, zlatíčko.
PŘÍŠTĚ UVIDÍTE
Dělám správnou věc, viď?
Slibujete, že se budete milovat a ctít,
a žít spolu v manželství
až do konce života?
JAKO VODA NA ČOKOLÁDU
České titulky Barbora Knobová Iyuno 2026