CA APA PENTRU CIOCOLATĂ
"Binecuvântaţi sunt cei care mor întru Domnul.
"Eu, Ioan,
"am auzit o voce din ceruri grăind:
"'Fericiţi sunt aceia
"care mor întru Domnul.
"Acum se pot odihni în veci de ostenelile lor,
"căci faptele lor bune vin cu ei."
Ne rugăm în numele Domnului nostru Iisus Hristos şi spunem...
- Amin. - Amin.
Lacrimile Titei nu curgeau pentru moartea mamei ei autoritare,
ci pentru acea femeie care, ca şi ea,
nu avusese voie să iubească.
În clipa aceea
şi-a dat seama că, în sfârşit,
între ele exista un fel de legătură.
În după-amiaza aceea, un vânt puternic stârni ţărâna cimitirului,
de parcă Mama Elena refuza să fie îngropată.
Tita...
Ştiu că am fost distant.
Iartă-mă.
Nu eram pregătit să te văd.
Şi pentru asta m-ai făcut să cred că eşti mort?
E mult mai complicat de-atât.
L-am pierdut pe Robertito.
Apoi pe tatăl meu.
I-am făcut pe toţi să sufere.
Am fost egoist.
De data asta, vreau să fac ce trebuie.
E mai bine pentru toată lumea.
Ştii că poţi să-mi spui orice.
Te-au copleşit multe lucruri, Tita.
Vreau să ştii că înţeleg prin ce treci.
O să-mi fie bine.
Ştiu ce înseamnă Pedro pentru tine.
Ştiu că ce simţi pentru cineva nu dispare de pe o zi pe alta.
Dacă ai nevoie de mai mult timp
sau dacă te-ai răzgândit...
o să înţeleg.
Vreau să mă mărit cu tine, John.
Asta nu s-a schimbat.
Dar locul ăsta nu-mi face bine.
Atunci să plecăm.
Ne vom întoarce la Eagle Pass după ce trece perioada de nouă zile.
Mulţumesc, Fina.
- Mulţumesc, Fina. - Mulţumesc frumos.
Poftă bună.
- Poftă bună. - Poftă bună.
Vrei...
- Nu, mulţumesc. - Nu...
Vreau să vă cer scuze.
Întreaga situaţie cu moartea mamei mele
nu mi-a lăsat ocazia să vă spun că mă bucur pentru logodna voastră.
Închin paharul pentru voi.
Vă doresc toată fericirea din lume.
Eşti un bărbat foarte norocos, domnule doctor.
Mulţumesc frumos, Rosaura.
Şi sunt foarte fericit că fac parte din această familie.
Mă bucur mult că ai găsit, în sfârşit,
pe cineva cu care să-ţi petreci restul vieţii, Tita.
Eu şi soţul meu suntem...
la dispoziţia voastră pentru tot ce aveţi nevoie.
- Mulţumim. - Unde se va face nunta?
Nu vreau să mă amestec,
dar cred că, cu cât vă căsătoriţi mai repede, cu atât mai bine.
Încă nu am discutat data.
Cât priveşte locul...
Eagle Pass.
Ne vom căsători la Eagle Pass.
Da.
În sănătatea voastră!
- Noroc! - Noroc!
Noroc.
Armata!
- Ce s-a întâmplat? - A venit armata!
Ascunde-te, Gertrudis. Acum!
Pe aici! Uşa...
Ce căutaţi aici? Cum aţi intrat? Ce vreţi?
Am ordin să-l arestez pe Pedro Múzquiz.
E acuzat de participare la acte de rebeliune şi de trădarea patriei.
- Să mergem! - Haideţi, domnule.
- E o greşeală! - Staţi!
- Dă-mi drumul! Am fost graţiat! - Pedro!
Lăsaţi-mă!
- Lăsaţi-l! - Daţi-mi drumul!
- Daţi-i drumul, vă rog! - Lăsaţi-mă!
Nu te împotrivi!
- Nu-i faceţi niciun rău! - Lăsaţi-mă...
Nu-l bateţi!
Rosaura! Documentele!
Stai pe loc!
Liniştiţi-vă, vă rog. Omul acesta are documente.
- Haide! - Du-te cu Rosaura.
Să mergem!
Rosaura, ce este?
Respiră!
Ce s-a întâmplat? Nu te simţi bine?
- Unde e Pedro? - Îl duc în faţa generalului.
Să iau graţierea.
Te rog, stai jos.
Ai grijă.
Cred că stă să nască.
- O duc eu. - Nu!
Ce este?
- Gertrudis, du asta, salvează-l! - Nu. Dacă o văd, o arestează.
Te duc în pat.
Îţi place să te joci de-a Învierea Lui Iisus?
Dar să te întorci la Piedras Negras, Pedrito?
Ce-a fost în capul tău?
Ar fi trebuit să stai ascuns, printre yanchei!
E o greşeală, unchiule! Nu mai sunt un rebel!
La naiba!
Cum? Aşa, dintr-odată?
Am graţierea semnată de preşedinte.
- Şi unde e? - La fermă.
Preşedintele nu graţiază trădători!
- Puneţi-l în genunchi! - Da, generale!
De data asta o să mă asigur că mori de-adevăratelea.
Opriţi-vă!
E un act semnat de preşedinte! Nu vă puteţi atinge de el!
Uite apa!
Trusa de prim-ajutor e în camera mea. E pe cale să nască.
Îţi mulţumesc.
Nu mai eşti rebel?
De când eşti de partea guvernului?
Ţi se naşte copilul.
Cum te simţi, Rosaura?
E atât de frumoasă!
Pot să intre, Gertrudis.
Tita, eşti bine?
Cum e copilul?
- Tu eşti bine? - Da.
E fetiţă.
Bună...
Ce ţi-au făcut?
Îţi spun mai târziu.
Ce nume o să-i puneţi?
Ar trebui s-o cheme Esperanza.
Îmi place.
Nu ştiu dacă numele ăsta i-ar fi plăcut mamei.
Rosaura...
Doamna Elena nu mai e.
Să-i spunem Esperanza.
Esperanza.
Bună, Esperanza.
Să-i lăsăm singuri.
Acum, că suntem toţi împreună,
voiam să vă spun că John şi eu aşteptăm
să treacă cele nouă zile de doliu ca să ne întoarcem la Eagle Pass.
Nu poţi să pleci.
De ce nu?
Pentru că fermele vecine sunt încă atacate.
Drumurile nu sunt sigure. Aşteptaţi până se mai îmbunătăţeşte situaţia.
Nu riscaţi.
Sunt de acord că nu e cea mai bună situaţie pentru a călători.
Dar, dacă vom călători în timpul zilei, va fi bine.
Îţi mulţumim pentru grijă.
De ce nu vă căsătoriţi aici?
Apoi vă puteţi întoarce la Eagle Pass când se liniştesc lucrurile.
Nu. Nu vreau să mă căsătoresc aici.
O să aşteptăm.
Atunci măcar să organizăm o reuniune. Să arătăm că ferma e încă în picioare.
- Şi am putea anunţa logodna voastră. - Nu e un moment bun.
Nici eu nu cred că suntem pregătiţi să sărbătorim.
Tita... lasă-mă să fac ceva pentru voi şi familia noastră.
Abia a murit mama.
Nu trebuie neapărat să fie acum.
Ne trebuie timp ca să îmbunătăţim ferma.
Dar e important să arătăm în Piedras Negras
că familia asta şi Las Palomas sunt încă în picioare.
Atunci întoarceţi-vă la Eagle Pass cât timp organizăm asta.
Nu e momentul să sărbătorim.
Nu e o sărbătoare. E doar o reuniune cu invitaţi.
O cină restrânsă, ca să arătăm că suntem împreună şi fericiţi.
Că avem o fiică frumoasă.
Şi mai e şi logodna Titei.
E ceea ce trebuie să facem ca noi proprietari ai Las Palomas.
Ce te supără, de fapt?
Nu-ţi dai seama?
Războiul nu s-a terminat.
Fermele sunt încă atacate.
Nu putem face nicio reuniune! Nu avem bani pentru asta.
Te supără logodna Titei?
Nu fi ridicolă, Rosaura.
Abia ni s-a născut o fiică.
Nu asta te-am întrebat.
O mai iubeşti?
Nu.
Nu mai suntem aceiaşi.
Singurul lucru important pentru mine e familia asta.
Promit că o să aştept până se mai liniştesc lucrurile.
Până ni se îmbunătăţeşte situaţia şi apoi vom face această reuniune.
Abia aştept să vadă toată lumea ce frumoasă e familia noastră.
FERMA MÚZQUIZ
María!
Da, stăpână.
Schimbă-l pe Julio pentru lecţia de pian.
- Mulţumesc, tată! - În sfârşit, fiule!
Eşti bărbat.
Du-te!
Să-l înveţi să tragă e una.
Dar să-i cumperi o puşcă unui băiat de 11 ani...
Julio trebuie să înveţe să se apere. Să-şi apere bunurile.
În plus, puşca nu e încărcată.
Poate că ai dreptate.
Când mai creşte, duşmanii n-o să-i scape întotdeauna,
cum îi scapă tatălui său.
Ce mă intrigă cel mai tare
e cum naiba a obţinut o graţiere de la însuşi preşedintele.
Părerea mea e că-i acorzi prea multă importanţă nepotului tău.
El nu ne poate lua toate astea.
Poate că a fost graţiat, dar e tot un rebel,
fără vreun act care să arate că asta e proprietatea lui.
În plus, îi ţin strâns sub control pe rebelii din regiune.
Nu au muniţie...
Nu au mâncare...
Atunci de ce s-a întors?
Eşti atât de obsedat să-ţi ucizi nepotul,
încât îţi scapă aspectul cu adevărat important.
Afacerile cu fermele şi învoielile cu yancheii
sunt singurul lucru care ar trebui să te preocupe.
În ţara asta, situaţia se schimbă în fiecare zi.
Trebuie să profităm de asta.
Nu vei fi mereu general.
Ferma trebuie să arate ca nouă.
Nu se poate ca oamenii să creadă că nu suntem în forma cea mai bună.
Ce o să găteşti?
E timp destul, nu? Încă n-am stabilit data.
Înainte de asta, vreau să mă asigur că ne recăpătăm locul
în societatea din Piedras Negras.
Asta, dacă nu cumva vrei o petrecere fără oaspeţi.
E o cină! Cu puţini invitaţi. Aşa am convenit.
Da.
O cină.
Dar vom fi cel puţin 10-15 la masă.
Nu cred că avem destulă mâncare pentru atâţia oameni, Rosaura.
Mai vedem noi.
Putem să gătim "champandongo".
E ieftin şi ajunge pentru mulţi.
O să fie delicios.
- Unde pleci? - Trebuie să mă duc înapoi.
E cel mai bine.
E şi casa ei!
N-o lua aşa.
N-o să mă mai vezi pe-aici o vreme.
Calea pe care ai ales-o ne pune pe toţi în pericol.
Trebuie să refacem reputaţia familiei.
O rebelă căutată de lege n-o să ne ajute.
Dar o...
Aşteaptă! Nu pleca!
Sunt însărcinată cu copilul lui Juan.
- De ce nu mi-ai spus? - Fiindcă n-am vrut.
Nu poţi pleca aşa. Dealurile nu sunt un loc bun, în starea ta.
Pe dealuri sunt acasă. O să-mi fie bine.
Asta e casa ta. O să fiţi în siguranţă aici.
Nu m-am mai simţit în siguranţă aici.
Rosaura are dreptate. Vă pun în pericol pe toţi.
Părerea ei nu contează.
Ba se pare că da.
În ultima vreme, ea a avut ultimul cuvânt în toate.
Uită-te la tine, Tita. Te măriţi cu un bărbat pe care nu-l iubeşti.
Pentru ce?
Ca să-i dai o lecţie lui Pedro în timp ce face prostii?
Mama nu mai e.
Eşti liberă!
Nu vreau să te văd trăind o minciună. Ca Rosaura.
Îţi înţeleg punctul de vedere.
Dar nu e aşa.
John şi eu ne iubim.
Crede-mă.
Tu te crezi?
Ai grijă, surioară. Te rog.
Şi tu la fel.
Tita şi dr. Brown s-au întors la Eagle Pass cu prima ocazie.
Tita era sigură că, oricare ar fi fost planurile Rosaurei,
nu se va mai întoarce niciodată la Las Palomas.
Să fie aproape de Pedro, Rosaura şi Esperanza
se transformase într-o tortură.
- Bună ziua. - Bună ziua. Numele?
Cu timpul, Pedro a schimbat condiţiile de muncă ale lucrătorilor.
Salariile mai corecte şi mai bune i-au adus pe oameni înapoi la fermă.
Încetul cu încetul, lucrurile reveneau la normal.
Mulţumesc, domnule.
Fermele sunt încă atacate.
Oamenii spun că e vorba de adepţii lui Villa.
Da, e o situaţie complicată, dar vă sunt recunoscătoare pentru...
Dar numai după trecerea câtorva luni
Rosaura a fost din nou acceptată de societatea din Piedras Negras.
Dar, mai întâi şi mai întâi,
am vrut să vă invit s-o cunoaşteţi pe noua membră a familiei.
În urma insistenţei neabătute a Rosaurei,
Tita s-a întors, într-un sfârşit, la Las Palomas.
A scris, în jurnalul ei, că era important pentru viitorul fermei.
- Mulţumesc. - Cu plăcere, domnule.
Dar eu cred că ceea ce a adus-o cu adevărat înapoi
a fost dorinţa de a-l revedea pe Pedro.
Mulţumesc.
Ceea ce însă nu ştia
era că n-avea să fie o vizită scurtă, aşa cum plănuise.
Tita avea emoţii.
În seara aceea, avea să anunţe logodna sa cu doctorul Brown.
Şi, în sfârşit, avea să pună capăt absurdei tradiţii
care-i interzicea să se mărite.
Ar fi trebuit să se simtă fericită.
Dar nu era fericită.
Tita, e foarte important să găsim elementele potrivite
ca să ne aprindem flacăra interioară şi să trăim o viaţă cu sens.
Altfel, acea cutiuţă cu chibrituri
s-ar putea umezi şi nu s-ar mai aprinde niciodată.
Una dintre reţetele preferate ale Nachei era "champandongo",
cunoscut şi drept "plăcinta săracului",
fiindcă era făcut din resturi.
E un fel simplu, în care se face un fel de turtă mare, din tortilla.
Pentru asta, amesteci carne tocată, de vită şi de porc.
Se prăjeşte o ceapă, împreună cu cactus confiat şi chimen.
În alt vas se pun smântâna
şi fărâmiţe de brânză de La Mancha, pentru aspect.
Dar secretul acestui fel delicios e sosul "mole".
Cum merge cina?
- Bună! - Tita, eşti murdară pe mâini.
Nu vreau să se obişnuiască cu tine. Fiindcă o să te întorci la Eagle Pass.
Ingredientele pentru "champandongo" sunt gata.
Sosul trebuie să mai stea pe foc, ca să-şi ia toată aroma.
N-are niciun gust.
Între timp, ce-ar fi să te duci să te schimbi?
Tu pregăteşte-te. Mă ocup eu de "mole".
Mulţumesc, Fina.
Mă duc să aduc dafin din livadă şi pe urmă mă schimb.
Te iubesc.
Mă faci cel mai fericit om de pe Pământ, Tita.
Mai aduceţi farfurii!
Florile, vă rog!
Ce s-a mai întâmplat?
Prea mult ardei iute, nu crezi, Tita?
Nu.
În timp ce gătea,
Tita nu-şi putea alunga din minte imaginea aceea.
Degetele lui Pedro încheind nasturii rochiei Rosaurei.
Amândoi privindu-şi fiica.
Încă o dată,
familia pe care-şi dorise mereu s-o aibă.
Se zice că sosul a fost aproape negru în ziua aceea.
Mai întunecat decât fundul unui puţ.
Mai întunecat decât gelozia ce o orbea pe Tita în timp ce gătea.
E bun, Tita.
Mă duc să beau puţină apă.
CHAMPANDONGO
- Bună seara! - Bună seara.
John, vezi dacă oaspeţii sunt serviţi aşa cum se cuvine.
Eu mă duc să verific totul la bucătărie.
"O cină cu câţiva prieteni"?
- Bună seara, Pedro. - Bună seara.
Intraţi! Bine aţi venit.
- Ai invitat tot Piedras Negras. - Nu exagera.
Bună seara, Pedrito.
Mă bucur să te revăd.
Generale, Valentina,
e o onoare să vă avem aici. Bine aţi venit.
- Mulţumim pentru invitaţie, Rosaura. - Bună seara.
- Bună seara.
Mă bucur să văd că vă merge mai bine.
Scuzaţi-ne...
Intraţi.
Nu pot să cred că l-ai invitat.
Era cât pe ce să mă omoare şi acum e oaspetele meu?
Calmează-te. Bună seara. Bine aţi venit.
Calmează-te, Pedro.
E important să vadă că n-avem nimic de ascuns şi nici de ce să ne temem.
Şi e minunat că vede că ferma e bine.
- Bună seara. - Bună seara.
Ce mai faceţi?
- Cum aţi călătorit? - Bine.
- Mă bucur să vă văd. - Bine aţi venit...
Aşa! Împinge!
Împinge!
- Atât de tânără! Mare păcat. - Da, mare păcat.
Doamnă Berenice, cum se mai simte soţul dv.?
E mai bine.
Ce mă bucur că ai încercat din nou! Copiii sunt o binecuvântare.
Aşa este. Mulţumesc.
- Ştii cumva când se va servi cina? - Mă duc să verific.
Apropo, draga mea, felicitări. Totul e foarte frumos.
Mulţumesc frumos.
Cum o să plătim toate astea?
Totul e aranjat. Ai încredere în mine.
- Dar, Rosaura... - Ai încredere în mine.
Dragă nepoate...
Ai mare tupeu să vii aici.
Eu? Tu ai mare tupeu că te-ai întors la Piedras Negras, Pedrito.
O să aflu exact de ce ai venit.
- Eu... - Bună seara tuturor!
Vă mulţumesc că aţi venit.
Puteţi lua loc la masă. Cina e gata.
Dragi prieteni!
În primul rând, vreau să vă mulţumesc
că sunteţi alături de noi cu această ocazie specială.
Azi, pe lângă faptul că îi aducem un omagiu doamnei Elena de la Garza,
o femeie fără cusur,
care şi-a dedicat viaţa acestei ferme şi a ţinut-o productivă atâţia ani,
sărbătorim şi o nouă eră la Las Palomas.
Eu şi soţul meu, Pedro Múzquiz,
vom readuce această fermă la splendoarea de altădată.
În al doilea rând, închin paharul
în sănătatea frumoasei noastre moştenitoare,
Esperanza Múzquiz de la Garza.
Şi, în sfârşit,
aş dori să bem în cinstea dragii mele surori mai mici
şi a iubirii ei eterne,
doctorul John Brown.
Cei doi îşi anunţă oficial, în această seară, logodna.
Să bem pentru ei!
Sper să fie la fel de fericiţi ca noi.
- Noroc! - Noroc!
- Bravo! - Bravo!
Trăiască mirele şi mireasa!
- Poftă bună! - Mulţumim!
Sentimentele Titei, aşternute între tortilla din "champandongo",
îi afectau pe toţi cei care mâncau ce pregătise.
Pe măsură ce trecea timpul, enchilada părea tot mai puţin iute,
dar provoca crize incontrolabile de gelozie.
- Nesăbuitule. - Mă uit la tine.
E delicios!
- Absolut delicios. - Dar cam iute.
Un pic iute, da.
Pedro!
- Domnule! - Scuzaţi-mă.
Ce s-a întâmplat?
Mă întorc.
- Să te examinez. - Nu e nimic.
Cioburile au fost aproape de tendon, ai grijă.
Poate că-i păcăleşti pe toţi ceilalţi, dar nu pe mine.
- Nu ştiu la ce te referi. - Ai profitat de Tita ca s-o seduci.
N-am profitat de Tita!
Am avut grijă de ea. Nimeni nu făcea asta la ospiciu!
Ştii că ne iubim.
Atunci de ce te-ai însurat cu Rosaura?
E grav, doctore?
Nu.
- E doar o zgârietură. - Ţi-e bine?
Da, mi-e bine.
Nu crezi că a fost foarte rapid?
Eu am murit şi tu te-ai logodit cu doctorul.
Nu îndrăzni să vorbeşti despre lucruri pe care nu le ştii.
În plus...
Voiai să jelesc până la al treilea tău copil cu Rosaura?
Măcar ea m-a aşteptat.
M-am săturat. Zău, uită-te! Asta e o fermă adevărată.
O clipă de atenţie, vă rog!
Sper că vă simţiţi toţi foarte bine.
Eu şi John profităm de această ocazie ca să vă facem o invitaţie.
Am dori să veniţi la nunta noastră, care va avea loc foarte curând.
Aici, la Piedras Negras.
Vă mulţumim.
O sorbi din ochi!
Iar eu sunt cu ochii pe tine!
Chiar n-au precupeţit nimic.
- Cu banii altora. - Da, cu banii noştri.
Sper că-i pot da înapoi.
Asta spun, fir-ar să fie! De ce eşti atât de încăpăţânat?
Nu poporul, ci guvernanţii nu ne dau voie să progresăm!
Ai grijă ce spui, dle José! Sau dai de belea!
Tita s-a logodit foarte repede.
Să fie oare grea?
Dimpotrivă.
Tita a fost mereu îndrăgostită de doctor,
dar a ţinut asta sub tăcere.
Da, împinge!
Împinge! Da!
Nu te opri! Împinge!
Aşa!
Aşa...
Ce este, Fina?
Nimic.
Sunt tristă.
Când o să încep să curăţ, o să mă simt mai bine.
E din cauza lui Jesús, iubitul tău?
M-am dus la el, la piaţă, şi am stat de vorbă.
I-am spus să vină după mine dacă vrea să fie cu mine.
Dar n-a venit.
Hai, du-te la culcare.
Nu. E mult de strâns şi curăţat.
Fac eu asta. Tu du-te la culcare.
Mulţumesc, Tita.
- Noapte bună. - Noapte bună.
Sunt tată.
Da.
Juan?
Bună.
Tita şi eu ne vom căsători.
Şi cer,
ca un gentleman ce eşti, să ne respecţi logodna
şi să te ţii departe de logodnica mea!
Trebuie s-o apăr de un oportunist ca tine!
Singurul oportunist de aici, care s-a folosit de două femei, eşti tu!
Eu n-am luat-o la mine ca pacientă şi am vindecat-o cu un inel de logodnă!
- Pedro! - Aşa ai făcut şi cu prima soţie?
Calmează-te, John!
Opreşte-te!
Ajunge! Calmează-te, te rog!
Ce e cu voi? Sunteţi nebuni?
Unde erai când Tita trăgea să moară, la ospiciu?
Ieşeam dintr-un mormânt comun, unde fusesem dat drept mort.
De cum am putut să merg, m-am dus după ea la Eagle Pass.
Şi am văzut-o.
Fericită.
Dar nu era singură.
- De ce erai cu el? - Strângeam masa.
- Jură! - John, nu eşti tu însuţi.
Credeam că pot să fac faţă.
Văd cum te uiţi la el şi nu pot să suport.
De-asta ai vrut să vii aici? Ca să-l vezi?
Tita, cu tine vorbesc!
Juan, calmează-te, te rog.
Cum să mă calmez? Mă crezi prost?
Nu sunt tatăl acestui băiat!
Spui că am făcut acest copil cu altcineva?
Nu ştiu. Spune-mi tu.
Dacă asta crezi, o să plecăm. Nu-ţi face griji.
De ce nu mi-ai spus că m-ai căutat?
Pentru că v-am văzut împreună şi eraţi fericiţi.
După romanele "Ca apa pentru ciocolată" şi "Jurnalul Titei"
de Laura Esquivel.
Eşti o femeie ca nicio alta, Tita.
ÎN EPISODUL URMĂTOR...
O să încetezi să te prefaci că nu s-a întâmplat nimic?
Ce s-a întâmplat în noaptea aia a fost real.
A fost o greşeală.
Am făcut ceva foarte rău.
- Te-am căutat. - Putem sta de vorbă?
L-am rugat pe părinte să ne ajute să organizăm cununia.
Dacă cineva consideră că această cununie n-ar trebui să se facă,
va putea scrie asta aici.
CA APA PENTRU CIOCOLATĂ
Traducerea FAST TITLES MEDIA