Pedro.
Probudi se.
Imam iznenađenje za tebe,
Pedro je, tvoj sin.
Došao je da te vidi.
Tata...
Ja sam.
Pitanje je dana.
Možeš da ostaneš koliko god bude potrebno.
Obećaj da ćeš pokušati da budeš srećan.
Ranč će ponovo biti naš.
Ne, Pedro.
SAN ANTONIO TEKSAS
Zamalo su te ubili.
Izgubio si dete.
Vrati se kod žene.
Obećavam, tata.
Obećaj da ćeš oprostiti stricu.
Zakuni se da hoćeš, Pedro.
Postupiću ispravno.
Pedro!
Ali...
Hvala Bogu! Dobro si!
KAO VODA ZA ČOKOLADU
Nakon smrti g. Pedra, meseci su prolazili veoma drugačije.
Uhvatiću te!
Titi su sati prolazili između smeha i igre.
Okupirao ju je jedan do tada nepoznat osećaj mira.
"Uznemirujući mu snove, četiri puta je držao blago u rukama
i četiri puta mu je izmaklo kroz prste kad je san nestao
i probudio bi se u tu nesrećnu stvarnost. Već potpuno budan..."
Ali za Pedra,
vreme je prolazilo sporije nego inače.
Nije bilo žurbe.
Kao da nema gde da ode.
Za Gertrudu i njenu grupu, haos koji je vladao u zemlji
i pretnja koju je predstavljao iznenadni Nikolasov beg,
naterao ih je da prekinu oružanu borbu.
Sada su samo morali da se sakriju, nađu hranu i prežive.
Dotle,
nakon što je jedva preživela nasilan napad na ranč,
mami Eleni je svakim danom bilo sve gore.
Fina nije imala izbora
i morala je da zaboravi svoju sopstvenu tragediju kako bi se brinula o njoj.
Nakon što je odlučio da zaboravi Titu,
Pedrova duša je u potpunosti napustila njegovo telo.
Ništa na ovom svetu nije imalo smisla bez nje.
A Rosaura je bila odlučna da navede muža da je voli.
Uzmi tanjir.
Vreme je nastavilo da teče bez prestanka.
Ponekad da zaleči rane i olakša bol.
Ali ponekad...
Ostavljalo je duboke ožiljke.
Napetost koju je Nikolasov beg izazvao između Gertrude i Huana
smanjila se kad su našli sigurno mesto.
Kada je venčanje, doktore?
Tita će odlučiti kada se bude osećala bolje.
Ne žuri nam se.
Meseci su i dalje prolazili
i Rosaura je pokušala da izbriše svaki spomen na Titu.
Bila su to teška vremena
i te je godine zima bila oštrija nego ikad.
Ali ne svuda.
Činilo se da Tita počinje da živi novim životom.
Međutim, nije mogla da se ne pita da li je taj život stvarno njen.
Džone...
Da?
Kada je najbolji datum za svadbu?
Stvarno?
Da.
Delfino?
Vaša majka, gđice Tita.
Hvala.
Nedostajala si mi. -Jako mi je drago da te vidim.
Takođe.
Dobro si?
Idemo?
Pregledaj je.
Ja još nisam spremna da je vidim.
Šta radite tu?
Ko vas je zvao?
Gđo Elena...
Niste dobro. Treba vam pomoć lekara.
Kako se usuđujete da uđete u moj dom?
I s kojim pravom ste odveli moju ćerku?
Molim vas.
Tita je bila potpuno dehidrirana.
Bila je na ivici smrti.
Nije ni trebalo da bude tamo.
Tita je bolesna u duši i u glavi.
Ništa ne razumete.
I otkad je jednom lekaru dozvoljeno da odvede devojku kući?
Tita je kod mene kao pacijent. Sada vas molim, dozvolite da vas pregledam.
Ja sam njena majka i nisam to odobrila.
Čim se dignem iz kreveta, vratiću je tamo odakle ste je odveli.
I sve ćete morati da objasnite.
Dajte mi ruku, molim vas.
I vas je uhvatila.
Budite oprezni, doktore.
Tita može da vam napravi haos od života.
Videli ste kako je Pedro Muskis završio.
Da, užasno je to što mu se desilo.
Nikada neće prestati da ga voli.
Ne dirajte me!
Moram da vam pregledam noge.
Danas su natečene. Nije ništa.
Rodila sam tri puta bez ičije pomoći. Nije ništa.
Gđo Elena.
Možete li da pomerate noge?
'Dan.
Krispin! -Da?
Video si Huana?
Od ranog jutra je sa petlom.
Kako si?
Umoran od bežanja.
I skrivanja.
Sigurna sam da ćemo uskoro dobiti naređenje.
Moramo da budemo strpljivi.
Uopšte ne znam za šta se borimo.
Sve te smrti bile su uzaludne.
Sve je isto kao i vreme Porfirija.
Opet smo na početku.
Ljudi još nisu zadovoljni.
Ima mnogo siromaštva i gladi.
Moramo se opet organizovati i boriti se, pa ćeš videti.
I kako bi bilo još gore, onaj podlac Muskis
poslao je sve svoje gadove da nas traže.
Ako nas pronađu dok nemamo municije
i hrane, gotovi smo.
Nosim na plećima tolike smrti.
Oboje ih nosimo.
Zašto samo sebe kriviš?
Lako je tebi reći.
I eto ga opet. Znam da sam pogrešila što sam pustila Pedra,
ali nisam mogla da ga sprečim. -Pa kad je jedan od tvojih, ne? -Mojih?
Ako je Pedro jedan od mojih, izdajnik Nikolas je jedan od tvojih!
Možda se borimo za isto, ali nismo jednaki, Gertruda.
Ne zavaravaj se.
To što sam se rodila na ranču ne čini me jednom od njih i znaš to.
Ne preziri me zato što sam rođena u novcu, a ne u siromaštvu.
Društvo, izazivam vas da pređete na drugu stranu kukuruzišta!
Tita!
Moraš da dođeš.
Loše izgleda.
Dao sam joj sedativ. Neće se probuditi.
Tvoja majka ima slomljenu kičmu.
Plašim se da su nervi oštećeni.
Tita...
Neće više moći da hoda.
Osim toga, verovatno ima upalu bubrega.
Kako joj možemo pomoći?
Za sada možemo jedino da odemo po morfijum u Igl Pas.
Tako ću joj ublažiti bol.
Zatim je treba ojačati kako bi lakše došla do bolnice na pregled bubrega.
Pobrinuću se za to.
Tita, nije potrebno.
Fina može da je hrani i daje joj prepisane lekove.
Ona je moja majka i potrebna sam joj.
Ja ću to obaviti.
Vratiću se što pre.
Idemo!
Hajde!
Delfino.
Treba javiti Rosauri. Znamo li gde je Gertruda? -Da, obaviću to.
Izvinite...
Nisam imao prilike da razgovaram s vama.
Nisam hteo da je odvedem na ono mesto.
Gđa Elena mi je naredila.
Uvek sam to znala, Delfino. Ne brini se.
Još nešto...
Gospodin... -Ako je o prošlosti...
Nema potrebe da išta kažeš.
U redu. -Hvala.
Šta je, Fina? Nikad nisi tako ozbiljna.
Imam previše obaveza.
Nije bilo lako.
Pa došla sam da pomognem.
Ali opet ćeš da odeš, zar ne?
Zašto ne dođeš s nama u Igl Pas?
Bože, Tita...
Pa znaš kako stoje stvari na ranču.
Neko mora da se brine o gđi Eleni.
Ovde je sve vrlo komplikovano.
Šta je, Fina?
Ništa.
Idemo na uobičajeni štand. -Ne, Tita, tamo je meso užasno.
Uvek su imali najbolje. Dođi.
Hvala. Prijatan dan.
Dobar dan. -Dobar dan, gospođice.
Šta nudite?
Pa imamo svega. Šta biste voleli?
Dajte mi ovo, molim.
Goveđi rep.
Koliko je?
10 pezosa.
Za vas uvek imam popust.
Izvolite.
Hvala. -Hvala.
Čekaj.
Tvoje omiljeno.
Šta je to?
Koje?
Ovo.
Iznutrice.
Daj, Fina! Momak nije skidao pogled s tebe.
Šta imaš s njim?
Zaprosio me.
Ali odbila sam ga.
Fina! Zašto mi nisi rekla?
Zato što ima važnijih stvari, Tita.
Zašto si ga odbila?
Vidi se da je zaljubljen u tebe. A i ti si sva pocrvenela.
Možda zato što je vruće.
Vidi, povrće!
Uđi, zlato.
Dolaziš sa planine.
Kako znate?
Mirišeš na akaciju i vlažnu zemlju.
Kako mogu da ti pomognem?
Koliko si trudna?
Iskreno, ne znam.
Došla sam da vidim jesam li došla na vreme da se prekine.
Onaj momak ti je nešto uradio?
Ne.
On mi nije ništa uradio.
Ali neko jeste?
Pa, kad su došli da opljačkaju ranč,
zgrabili su me...
I iako je gđa Elena pokušala da me zaštiti,
prebili su je.
Odvukli su me
i, malo-pomalo, smenjivali su se.
Ali dobro si?
Džon može da te pregleda.
Moje telo se davno oporavilo.
Hesus me voleo.
Ali sada...
Ako te neko stvarno voli,
prihvata te i povređenu i s ožiljcima.
Sunce je izašlo, pa ću raširiti opran veš. Izvinjavam se.
Gde si bila?
Poslao sam Krispina po tebe. -Išla sam da operem veš.
I htela sam da se okupam.
Gde je veš? -Suši se.
Od kada moram da ti polažem račune?
Od kada si sva tako tajanstvena.
Odeš da opereš veš,
ali vraćaš se bez veša?
Bolje mi reci šta ti je.
Već nedeljama...
Ne dozvoljavaš mi ni da te pipnem.
Pa...
Zabrinuta sam zbog manjka hrane, Huane.
Kao i svi.
Pristaviću vodu za kafu.
Fina!
Šta radiš tu, Tita de la Garza?
Usudila si se da dođeš sa doktorom.
Pomoći ću vam. -Gde je Fina? -Nema je. Ja sam ovde.
Ne diraj me! -Ne, molim vas.
Šta je ovo?
Udaću se za Džona. -Ne smeš da se udaš, rekla sam ti!
Došla si samo kako bi mi nabila to na nos!
Uprkos svemu, ovde sam i pomažem vam.
Uprkos svemu...
Ti si ta koja je osramotila ovu kuću.
Nikada ti neću oprostiti što si me okrivila za smrt unuka.
Zaboravimo to.
Koristiš to što sam bolesna. Folirantkinjo!
Ne zaslužujem to! -Odlazi!
Nezahvalnice, odlazi!
Idem i nikad me više nećete videti. Udaću se.
Radije ću umreti nego dati tvoju ruku!
Odrekli ste me se, pa ću raditi kako želim.
Neću završiti sama i ogorčena poput vas.
Šta ti je sada?
Umorila si me se?
Našla si zemljoposednika.
Jednog od svojih. -Ništa ne razumeš, Huane.
Spavaj.
Kako da shvatim ako mi ništa ne govoriš?
Hajde, reci.
Dosta zagonetki.
Posetila sam babicu.
Šta? Zašto?
Zato što sam trudna, Huane.
Šta?
I ne znam želim li da rodim.
Nisam stvorena da budem majka.
Odlazi...
Samo idi...
Oni gadovi su me uništili.
A ipak ste pokušali da pomognete Fini kad su je napali. -Uzalud.
Svejedno su je silovali.
Životinje...
Ništa ne bih volela više nego da sam se rodila kao muško.
Muškarci rade šta žele i kada žele.
Sve im je dozvoljeno.
Prepolovili su me, Tita.
Jaki ste, mama. Uvek ste bili.
Daj mi čašicu pasiflore.
Dobro jutro, gospođo. -Dobro jutro.
Koliko ćeš još imati takvu facu?
Nisi jedina kojoj se desilo takvo nešto.
Da, gospođo.
Gde je Tita?
Reci joj da dođe.
Hoću da se opet prihvatiš kuhinje.
Napravi mi nešto ukusno.
Ta devojka ne zna da kuva.
Naravno, mama.
Šta čekaš? Idi da kuvaš!
Bio je to mali znak priznanja mame Elene,
ali Titi...
To je značilo sve na svetu.
Tada je osetila potrebu da skuva nešto posebno za majku.
Trebao joj je recept u koji bi mogla da unese malo te ljubavi
i dubokog saosećanja koje je osećala prema njoj.
Dobra čorba je poput lepog milovanja, Tita.
Poput toplog zagrljaja kad se usred noći probudi iz noćne more.
Poput povratka kući,
našem sigurnom mestu.
Kuvala sam ti tu čorbu kad si bila bolesna
ili kad si bila tužna.
Čorba leči.
Za ovu čorbu su potrebna dva goveđa repa, jedan crni luk,
dva čena belog luka, paradajz i kukuruz.
Kad se beli i crni luk naseckaju, uprže se zajedno sa seckanim repovima.
Goveđi repovi se kuvaju u određenoj količini vode.
Ako je previše vode, čorba bude vodenasta.
A prava čorba mora da bude gusta.
Kad voda provri, dodaje se povrće.
ČORBA OD GOVEĐEG REPA
SAN ANTONIO TEKSAS
Evo ga.
Pomilovanje koje je potpisao predsednik Meksika lično.
SJEDINJENE MEKSIČKE DRŽAVE
Tvoja karta kući.
Novac čini čuda u tvojoj zemlji.
Skinuli smo jednu diktaturu i sad imamo opet isto.
Ljudi i dalje užasno žive. Ništa se ne menja. -Pedro, pomilovan si,
ali za njih si i dalje pobunjenik.
Sigurno želiš da se vratiš u Pijedras Negras?
Vratiću ranč. I moj stric mora da plati za sve što je uradio.
Tvoj stric... Mislim da se tvoj stric bavi ilegalnim poslovima.
Otkad je na tom položaju, Vilini ljudi su napali sve obližnje rančeve.
A kad ih napadnu, napuste ih. Zemljoposednici ih iz straha prodaju.
Ko ih kupuje?
Obećao sam tvom ocu da se nećeš mešati.
Ali znam da te to neće sprečiti.
Ako ti ikada bude trebao neko na strani vlade,
svakako stupi u kontakt sa generalom Vargasom u Monklovi.
Stari smo prijatelji.
Izvinjavam se.
Pedro, kočija je spremna. Idemo.
Srećno.
Hvala.
Izvinjavam se, gospođo.
Donesi mi još čaja.
Da.
Baš kao što je Nača rekla,
čorba od goveđeg repa bila je duboko milovanje za mamu Elenu.
Zagrljaj pun nežnosti koju nije godinama osetila.
Hoze...
Mama Elena mogla je da oseti sve Titino saosećanje kroz pogled Hozea Trevinja.
Tada je shvatila koliko bi je žalio da je vidi takvu.
I mama Elena to nije mogla da podnese.
Šta su stavili u tu čorbu?
Fina!
Želi da me otruje...
Želi da me otruje.
Šta ste stavile u čorbu? -Ništa. -Tita želi da me ubije!
Niko ne želi da vas ubije... -Neću to da dozvolim, jasno?!
Šta je bilo?
Šta si stavila u čorbu?! -Ništa.
Želiš da me otruješ! -Niko ne želi da vas otruje.
Nezahvalnice! -Fina, vode... -Nećeš stati dok ne budem mrtva!
Misliš da sam ja kriva što nisi sa Pedrom Muskisom,
ali on je izabrao Rosauru!
Ti si uništila tu ljubav, ne ja!
Nema veze, smirite se. -Zašto niste zajedno otišli?
Moga su ubili, ali ti si mogla da pobegneš s njim!
Glupačo!
Doktore...
Želi da me otruje.
Stavila je nešto u čorbu. -Nije sva svoja zbog upale.
Pričekaj me napolju.
Gde su moje ćerke?
Verujte, doktore, zatrovala je čorbu.
Ćerka je htela da me ubije. Ukus nije bio dobar.
Gđo Elena...
Šta je bilo, Fina?
Ne znam.
Možda sam pogrešila negde i nije ukusna.
Ne, Tita...
Upravo obrnuto.
Gde ćeš, Fina?
Fina!
Na trenutak sam pomislila da će se stvari poboljšati među nama.
Tita, moramo da odvedemo tvoju mamu u bolnicu.
Treba sačekati da lekovi počnu da deluju, ali mora u bolnicu što pre.
Ne brini se.
Hesuse!
Hesuse... -Fina, ja...
Želim da ti kažem zašto sam otišla.
Ali, molim te, ne prekidaj jer možda neću moći da nastavim.
Znaš šta ja mislim?
Šta?
To dete ima veliku sreću.
Ti ćeš mu biti majka.
A ja ću se boriti da se stvari promene.
Za tebe i za njega.
Gertruda...
Hajde da zadržimo to dete.
Huane, dobro me poznaješ.
Uvek uradim šta hoću.
Ni majka nije mogla sa mnom.
Ali ako rodim ovo dete, sve će se to promeniti.
Iskreno, ne znam da li mogu.
Ali spremna sam da pokušam celim svojim bićem.
Da?
Šta je? -Izvinite, brigadiru.
Gđice Gertruda. -Da?
Dolazim iz Pijedras Negrasa. Potrebni ste majci.
Neko želi da me otruje.
Niko me neće otrovati...
Tita! Tita!
Živa je.
Popila je celi emetik.
Šta ćemo?
Nažalost, ništa.
Ovo, u velikim dozama, predstavlja otrov.
Tita je u dnevniku zapisala
da je bila tako jako povezana s Pedrom
da je tog dana osetila njegovo prisustvo mnogo pre nego što je došao.
Hvala.
Delfino, odnesi stvari u moju sobu.
Hvala.
Ali...
Kako...
Zašto me nisi potražio?
Tita...
Vreme je.
Mama...
Ćerko...
Trudna si.
Da, mama.
Gertruda...
Ne naprežite se, mama.
Jako si mi nedostajala... -I vi meni.
Rosaura...
Ti si glava porodice.
Pazi na našu tradiciju.
Vrati sjaj Las Palomasu.
Da, mama.
Obećavam.
Prema romanima Laure Eskivel: Kao voda za čokoladu i Titin dnevnik
U SLEDEĆOJ EPIZODI...
Znam da osećanja prema nekome ne nestaju preko noći.
U vaše zdravlje!
Iskoristili ste Titu i zaveli je. -Nisam iskoristio Titu!
Znate da se nas dvoje volimo.
Imam nalog za hapšenje Pedra Muskisa.
Puštajte me! -Ovog puta ću se pobrinuti da ostaneš mrtav.
KAO VODA ZA ČOKOLADU
MEDIATRANSLATIONS