Pedro.
Pedro!
Våkne!
Jeg har en overraskelse til deg.
Det er Pedro, sønnen din.
Han er her for å treffe deg.
Pappa...
Det er meg.
Det er bare snakk om dager.
Du kan bli her så lenge du vil.
Lov meg at du gjør en innsats for å være lykkelig.
Jeg skal få gården tilbake.
Nei, Pedro.
Du ble nesten drept.
Du mistet barnet ditt.
Gå tilbake til kona di.
Det lover jeg, pappa.
Lov å glemme din onkels handlinger.
Sverg på det, Pedro.
Jeg skal gjøre det rette.
Pedro.
Men...
Takk Gud! Du er i live!
Etter Pedros død gikk månedene som fulgte på ulike måter.
Jeg skal ta deg!
Titas dager var fulle av latter og lek.
En ukjent, indre følelse av fred kom over henne.
"Han våknet og holdt sin eneste skatt fire ganger i hånden-
-og fire ganger glapp den mens drømmen hans forsvant-
-og han våknet til sin uheldige virkelighet."
"Allerede lys våken... "
Men for Pedro gikk tiden saktere enn vanlig.
Uten hast.
Som om han ikke hadde noe sted å dra.
For Gertrudis og gruppen hennes hadde kaoset i landet deres-
-og trusselen som gjorde at Nicolas plutselig rømte-
-tvunget dem til å stoppe kampen.
Inntil videre måtte de gjemme seg, finne mat og overleve.
I mellomtiden, etter å ha overlevd det voldelige angrepet på gården sin-
-ble Elena verre og verre.
Og Fina hadde ikke noe annet valg-
-enn å glemme sin egen tragedie for å kunne ta vare på henne.
Etter Pedros avgjørelse om å glemme Tita-
-forlot sjelen hans kroppen hans.
Ingenting i verden ga mening uten henne.
Når det gjelder Rosaura-
-var hun fast bestemt på å få mannen til å elske henne.
Ta en tallerken.
Tiden gikk.
Noen ganger leget den sårene, og gjorde ting mindre smertefulle.
Andre ganger etterlot den dype arr.
Spenningen Nicolas' flukt forårsaket mellom Gertrudis og Juan ble mindre-
-nå da de var på et trygt sted.
Når er bryllupet, doktor?
Når Tita føler seg bedre, sier hun ifra.
Vi har det ikke travelt.
For hver måned som gikk-
-prøvde Rosaura å slette alt som minnet henne om Tita.
Det var tøffe tider, og det året var vinteren hardere enn noensinne.
Men ikke alle steder.
Det virket som om Tita fikk en ny start.
Men hun kunne ikke unngå å lure på om det livet virkelig var hennes.
John?
Ja?
Når passer det å gifte seg?
Virkelig?
-Virkelig? -Ja.
Delfino?
Det er moren din, señorita Tita.
Takk.
Jeg har savnet deg. Jeg er så glad for å se deg!
I like måte.
Går det bra?
Skal vi?
Bare gå og se til henne.
Jeg er ikke klar for å se henne.
Hvorfor er du her?
Hvem ringte deg?
Doña Elena, du har det ikke bra. Du trenger en lege.
Hvordan våger du å komme hjem til meg?
Du hadde ingen rett til å ta dattera mi.
Vær så snill.
Tita var helt dehydrert. På dødens rand.
Hun burde ikke ha vært i den situasjonen.
Tita er syk i både sinn og sjel. Du vet ingenting.
Siden når har en lege fått lov til å ta ei ung jente med seg?
Tita blir hos meg som pasient.
La meg undersøke deg.
Jeg er moren hennes, og jeg har aldri autorisert det.
Så snart jeg kommer ut herfra, tar jeg henne med tilbake dit hun var.
Og du må forklare alt.
La meg se hånden din.
Så hun lurte deg også.
Vær forsiktig, doktor.
Tita kan fylle livet ditt med lidelse.
Du vet hvordan Pedro Múzquiz endte opp.
Akkurat. Det er synd, det som skjedde med ham.
Hun vil aldri slutte å elske ham.
Ikke rør meg!
Jeg må undersøke beina dine.
I dag er de hovne. Det går bra.
Jeg fødte tre ganger uten hjelp, dette er ingenting.
Doña Elena. Kan du bevege beina?
Hei.
-Crispin. -Ja?
Har du sett Juan?
Han har vært der ute hele morgenen som en hane.
Hvordan går det?
Lei av å rømme.
Lei av å leve i skjul.
Jeg er sikker på at vi får ordre snart. Vi må være tålmodige.
Jeg vet ikke hva vi kjemper for.
Hva er vitsen med så mange døde?
Det er som under Porfirio igjen.
Vi er tilbake til start.
Folk er ikke fornøyde ennå. Det er så mye sult og fattigdom.
Vi må organisere oss og kjempe videre.
For å gjøre ting verre, får den forbanna Múzquiz-
-alle de forbanna pøblene sine til å lete etter oss.
Finner de oss uten ammunisjon...
...uten mat, overlever vi ikke.
-Jeg bærer byrden av så mange døde. -Vi bærer den byrden.
-Hvorfor tar du skylden alene? -Det er så lett for deg å si det.
Det igjen! Det var en tabbe å la Pedro gå, men jeg kunne ikke stoppe ham.
-Han er en av dine. Hvorfor ikke? -En av mine?
Om Pedro er en av mine, er forræderen Nicolas en av dine, så hva mener du?
Vi kjemper kanskje den samme kampen, men vi er ikke like, Gertrudis.
Ikke lur deg selv.
Å bli født på en gård gjør meg ikke til en av dem, og det vet du.
Ikke forakt meg fordi jeg ikke er av beskjeden opprinnelse.
Jeg utfordrer dere til å krysse maisåkeren!
Tita!
Du må komme.
Hun ser dårlig ut.
Jeg ga henne beroligende. Hun våkner ikke.
Ryggraden til moren din er brukket. Nervene hennes er skadet.
Tita... Hun vil aldri gå igjen.
Og mest sannsynlig har hun en nyreinfeksjon.
Hvordan kan vi hjelpe henne?
Alt vi kan gjøre er å dra til Eagle Pass for å få litt morfin.
Det kan lindre smerten.
Vi bør styrke henne og helst ta henne til et sykehus-
-for å undersøke nyrene.
Jeg gjør det.
Du trenger ikke å gjøre det, Tita. Fina kan mate henne.
Og hun kan gi henne alle medisinene jeg foreskriver.
Hun er moren min, hun trenger meg.
Jeg gjør det.
Jeg kommer tilbake så fort som mulig.
Kom igjen! Kom igjen!
Delfino. Fortell Rosaura om dette.
-Vet du hvor Gertrudis er? -Ja.
-Takk. -Señorita... Unnskyld meg.
Jeg fikk ikke sjansen til å snakke med deg.
Jeg ville ikke ta deg med dit. Doña Elena beordret meg til det.
Jeg har alltid visst det, Delfino. Ikke vær redd.
-Det er mer. Señor... -Om det handler om fortiden...
-Ikke si noe, vær så snill. -Greit.
Takk.
Hva er i veien, Fina? Du ser aldri så alvorlig ut.
Det er fordi jeg har så mye å gjøre.
-Det har ikke vært lett. -Jeg er her for å hjelpe.
Men du drar igjen, ikke sant?
Kan du ikke bli med oss til Eagle Pass?
Kom igjen, Tita. Du vet hvordan ting er på gården.
Noen må ta seg av doña Elena. Ting ble kompliserte her borte.
Hva er i veien, Fina?
Ingenting.
-Vi går til båsen. -Nei!
-Vent, kjøttet som selges der er dårlig. -De har alltid vært best, kom igjen.
Takk, ha en fin dag.
-Hei, god morgen! -God morgen.
Hva kan du tilby?
Vel, alt. Hva vil du ha?
-Gi meg denne, er du snill. -Det er oksehale.
-Hvor mye koster den? -Ti pesos.
-Det er alltid rabatt for deg. -Vær så god.
-Takk. -Takk.
Vent!
Favorittene dine.
-Hva var det? -Hva var hva?
-Den pakken. -Det er bare innmat.
Kom igjen, Fina! Han kunne ikke ta øynene fra deg.
Hva er det mellom deg og ham?
Han fridde. Men jeg sa "nei".
-Fina! Hvorfor sa du det ikke? -Fordi det skjer viktigere ting, Tita.
Hvorfor avviste du ham?
Han virker hodestups forelsket i deg. Og du rødmet!
Kanskje fordi det er varmt. Se! Grønnsaker!
Kom inn, kjære.
-Du kommer fra fjellene. -Hvordan visste du det?
Du lukter huisache og våt jord.
Hva kan jeg gjøre for deg?
-Hvor langt på vei er du? -Ærlig talt vet jeg ikke.
Jeg er her for å se om jeg kan forhindre at dette skjer.
-Gjorde den fyren deg noe? -Nei.
Han gjorde ikke noe mot meg.
Så noen andre gjorde det?
Det er bare det at da de brøt seg inn på gården...
...tok de tak i meg.
Doña Elena forsvarte meg, men de banket henne opp.
Jeg ble dratt...
...og de byttet på.
Men går det bra? John kan undersøke deg.
Kroppen min ble helbredet for lenge siden.
Jesús elsket meg.
Men nå...
Om en mann virkelig elsker deg, godtar han deg med sår, arr og alt.
Nå som solen er fremme, skal jeg henge opp klærne. Ha meg unnskyldt.
Hvor var du?
-Jeg ba Crispín passe på deg. -Jeg vasket klær.
Og jeg ville ta et bad.
-Og hvor er klærne? -Jeg hengte dem opp.
-Siden når må jeg forklare alt jeg gjør? -Siden du begynte å oppføre deg mystisk.
Du tar klesvasken, men hvor er den?
Du bør fortelle meg hva som skjer.
Det har gått uker...
...uten at du har latt meg røre deg.
Saken er...
Jeg er bekymret for matmangelen, Juan. Som alle andre.
Jeg koker opp vann til kaffe.
Fina!
Hva gjør du her, Tita?
Du var frekk nok til å bli med den legen.
-La meg hjelpe deg. -Hvor er Fina?
Borte. Jeg hjelper deg.
-Ikke rør meg! -Jeg spør ikke. Hva?
Hva er dette?
-Jeg skal gifte meg med John. -Jeg sa du ikke kunne gifte deg!
Du kom tilbake bare for å gni det inn.
Til tross for alt du har gjort, hjelper jeg deg.
"Til tross for alt."
Du har brakt skam over dette huset.
Jeg tilgir deg aldri for at du klandrer meg for mitt barnebarns død.
La oss legge det bak oss.
Du utnytter meg mens jeg er syk. Du er så falsk.
-Jeg fortjener ikke dette. -Kom deg ut!
Du er så utakknemlig. Kom deg ut!
Du får aldri se meg igjen. Jeg skal gifte meg.
Jeg vil heller dø enn å gifte deg bort.
Du ble kvitt meg, så jeg gjør som jeg vil.
Jeg vil ikke ende opp alene og bitter som deg.
Hva er galt nå?
Er du lei av meg?
Du har funnet en jordeier.
-En av dine egne. -Du vet ingenting, Juan.
Legg deg til å sove igjen.
Hva må jeg vite? Du vil ikke fortelle meg noe.
Fortell meg.
Ingen flere gåter.
Jeg besøkte en jordmor.
Hva? Hvorfor det?
Fordi jeg er gravid, Juan.
Hva?
Og jeg vet ikke om jeg vil ha dette barnet.
Jeg ble ikke født for å være mor.
Gå vekk...
Bare kom deg ut...
De drittsekkene ødela meg.
Likevel prøvde du å hjelpe Fina da hun ble angrepet.
Det var nytteløst. Hun ble voldtatt uansett.
Dyr...
Jeg skulle ønske jeg ble født som mann.
Menn gjør hva de vil når de vil.
De får gjøre hva som helst.
De knakk meg i to, Tita.
Du er sterk, mamma. Du har alltid vært sterk.
Gi meg et glass pasjonsblomst.
-God morgen, señora. -God morgen.
Hvor lenge skal du være lang i maska?
Du er ikke den eneste kvinnen som har vært gjennom det.
Ja, señora.
Hvor er Tita? Be henne komme.
Du skal ha ansvaret for matlaging igjen. Lag noe godt til meg.
-Denne jenta vil ikke lage noe godt. -Så klart, mamma.
Hva venter du på? Lag mat!
Denne erkjennelsen fra Elena hadde vært en liten gest-
-men for Tita betydde det alt.
Hun trengte virkelig å lage noe spesielt til moren sin.
Hun trengte en oppskrift for å vise sin kjærlighet.
Den dype sympatien hun hadde for henne.
Tita, en god buljong er et godt kjærtegn. Som en varm klem.
Som å våkne ved soloppgang etter et mareritt.
Som å dra hjem. Vårt trygge sted.
Jeg lagde denne buljongen til deg når du var syk...
...eller når du var trist. En buljong kan helbrede.
For å lage buljongen er ingrediensene to oksehaler, én løk-
-to hvitløksfedd, tomater og mais.
Når feddene og løken er hakket-
-må de stekes med de tidligere kuttede oksehalene.
Oksehalene må kokes med rett mengde vann.
Om det er for mye vann, blir buljongen tynn.
En god buljong må være tykk.
Når vannet koker, tilsettes grønnsaker.
OKSEHALE-BULJONG
Vær så god. Benådning signert av Mexicos president.
Returbilletten din.
Penger utfører mirakler i landet ditt.
Vi eliminerte et diktatur, men vi er tilbake til utgangspunktet.
Det er forferdelige boforhold, ingen endring.
Du ble benådet, men du er fortsatt en rebell for dem.
Sikker på at du vil tilbake til Piedras Negras?
Jeg skal få gården tilbake. Og onkelen min skal betale for det han gjorde.
Onkelen din... Jeg tror onkelen din driver med ulovlige aktiviteter.
Siden han ble forfremmet-
-har nabogårdene til faren din blitt angrepet av Villas tilhengere.
Når gårder angripes, blir de forlatt.
Jordeiere selger dem billigere av frykt. Hvem kjøper de gårdene?
Jeg lovet faren din å ikke involvere deg.
Jeg vet at det ikke vil stoppe deg.
Om du trenger hjelp fra myndighetene-
-ikke nøl med å kontakte general Vargas i Monclova.
Han er en gammel venn.
Unnskyld meg. Pedro, vognen er klar. Kom igjen.
-Lykke til. -Takk.
Vær så god, señora.
-Gi meg mer te. -Ja.
Det var som Nacha sa.
Oksehale-buljongen var et dypt kjærtegn for Elena.
En klem fylt med hengivenhet, en ømhet hun ikke hadde følt på lenge.
José.
Elena følte Titas sympati gjennom José Treviños blikk.
Så innså hun hvor lei seg han måtte være for å se henne i den tilstanden.
Og Elena taklet det ikke.
Hva var det i den buljongen?
Fina!
Jeg blir forgiftet.
-Hva var i buljongen? -Ingenting.
-Tita vil drepe meg! -Ingen vil drepe deg...
Jeg vil ikke bli drept, forstått?
-Hva er galt? -Hva hadde du i buljongen, Tita?
-Ingenting. -Du vil forgifte meg!
-Ingen vil forgifte deg. -Utakknemlig!
-Hent litt vann... -Du stopper vel ikke før jeg er død?
Du tror det er min skyld at du ikke får være med Múzquiz.
Men han valgte Rosaura i stedet! Du ødela den kjærligheten, ikke jeg!
-Det går bra nå, ro deg ned. -Hvorfor dro dere ikke?
Min elskede ble drept, hvorfor rømte du ikke med ham?
Din tosk!
Doktor... Hun vil forgifte meg.
Hun forgiftet buljongen.
Infeksjonen gir henne vrangforestillinger. Vent utenfor.
Hvor er døtrene mine?
Stol på meg, doktor, hun forgiftet buljongen.
Dattera mi vil forgifte meg. Det smakte ikke godt.
Doña Elena...
-Hva skjedde, Fina? -Jeg vet ikke.
Kanskje jeg gjorde en feil, og det smakte ikke godt.
Nei, Tita. Det er ingen feil her.
Hvor skal du, Fina? Fina!
Jeg trodde ting ble bedre mellom oss.
Tita, vi må kjøre moren din til sykehuset.
Medisinene vil virke til slutt, men hun må på sykehuset snart.
Det går bra. Kom hit.
Jesús!
-Jesús... -Fina, det er...
Jeg vil forklare hvorfor jeg dro.
Men ikke avbryt meg, ellers klarer jeg kanskje ikke fortsette.
Vet du hva jeg tror?
Hva?
Jeg tror det barnet er veldig heldig.
Fordi du blir moren dets.
Og jeg vil kjempe for å endre ting.
For deg. For babyen.
Gertrudis...
La oss få dette barnet.
Juan, du kjenner meg veldig godt.
Jeg gjør alltid som jeg vil. Moren min taklet meg ikke.
Men om jeg får dette barnet, vil alt endre seg.
Jeg vet ikke om jeg takler det.
Men jeg er villig til å prøve av hele mitt hjerte.
Vil du?
-Hva er det? -Beklager, oberst.
-Señorita Gertrudis. -Ja?
Jeg kommer fra Piedras Negras. Moren din trenger deg.
Noen vil forgifte meg.
Ingen skal forgifte meg...
Tita! Tita!
Hun lever.
Hun drakk hele flaska.
-Hva gjør vi? -Dessverre kan vi ikke gjøre noe.
Når det tas i høye doser, er det giftig.
I dagboken skrev Tita at hennes tilknytning til Pedro var så sterk-
-at hun følte nærværet hans lenge før han kom den dagen.
Takk.
Delfino, ta tingene våre til rommet mitt.
Takk.
Men...
Hvordan...
Hvorfor lette du ikke etter meg?
Tita...
Tiden er inne.
Mamma...
Datter...
Du er gravid.
Ja, mamma.
Gertrudis...
Ikke press deg selv.
-Jeg har savnet deg sånn. -Jeg har savnet deg også.
Rosaura...
Du er familiens overhode.
Bevar tradisjonene våre.
Få prakten til å komme tilbake til Las Palomas.
Ja, mamma. Det lover jeg.
BASERT PÅ ROMANENE TIL LAURA ESQUIVEL
I NESTE EPISODE:
Jeg vet at når du elsker noen, forsvinner det ikke i løse luften.
-Skål for helse! -Du utnyttet Tita og forførte henne.
Jeg utnyttet ikke Tita!
Du vet at vi elsker hverandre.
Mine ordre er å arrestere Pedro Múzquiz.
-Slipp meg! -Jeg skal sørge for at du dør for godt.
Tekst: Audun Bie Iyuno