Pedrai.
Pedrai!
Pabusk!
Turiu tau staigmeną.
Čia Pedras, tavo sūnus.
Jis nori su tavim susitikti.
Tėti...
Čia aš.
Dienų klausimas.
Gali čia likti, kiek norėsi.
Prižadėk, pasistengsi būt laimingas.
Aš susigrąžinsiu rančą.
Ne, Pedrai.
SAN ANTONIJAS TEKSASAS
Tu vos nežuvai.
Praradai vaiką.
Grįžk pas žmoną.
Prižadu grįžti, tėti.
Pamiršk dėdės veiksmus.
Prisiek, kad tai padarysi, Pedrai.
Padarysiu, ką reikia.
Pedrai.
Bet...
Ačiū Dievui, tau viskas gerai!
Po pono Pedro mirties
kiti mėnesiai buvo visokie.
Sugausiu tave!
Titos gyvenime netrūko juoko ir žaidimų.
Ją apgaubė neatpažįstama vidinė ramybė.
"Sapnuodamas košmarą
jis keturiskart laikė savo vienintelį turtą
ir šis išsprūdo pro pirštus
besibaigiant sapnui.
Tada jis pabusdavo nelaimingoje realybėje.
Jau visiškai pabudęs..."
Bet Pedrui laikas bėgo lėčiau nei įprastai.
Jis neskubėjo.
Lyg neturėdamas kur eiti.
Gertrūda su savo bendruomene dėl šalies chaoso
ir grėsmės, privertusios Nikolą skubiai išvykti,
nusprendė liautis kovoti.
Kol kas jie turėjo slėptis, rasti maisto ir išgyventi.
Vos išgyvenusi po žiauraus rančos užpuolimo
Elena jautėsi vis blogiau.
Fina neturėjo kitos išeities,
tik pamiršti savo tragediją ir rūpintis Elena.
Pedrui nusprendus pamiršti Titą
jo siela paliko kūną.
Niekas pasauly be jos nebebuvo svarbu.
Rozaura turėjo tikslą
priversti vyrą ją pamilti.
Pasiimk lėkštę.
Laikas bėgo.
Kartais jis padėdavo
gydyti žaizdas, kad prisiminimai nebūtų skausmingi.
Kartais palikdavo gilius randus.
Tarp Gertrūdos ir Chuano likusi įtampa po Nikolo išvykimo po truputį išnyko,
kai jie apsistojo saugioj vietoj.
Daktare, kada vestuvės?
Kai Tita pasijus geriau, pasakys pati.
Mes neskubam.
Kiekvieną mėnesį
Rozaura bandė pamiršti viską, kas padėtų prisiminti Titą.
Buvo sunkūs laikai,
tais metais žiema buvo šaltesnė nei bet kada.
Išskyrus kai kurias vietas.
Pasirodo, Tita pradėjo gyvenimą iš naujo.
Bet ji vis klausė
savęs, ar čia tikrai jos gyvenimas.
Džonai.
Taip.
Kada bus tinkamas metas vestuvėms?
Tikrai?
-Tikrai? -Taip.
Delfinai.
Atvykau dėl jūsų mamos, panele Tita.
Ačiū.
Pasiilgau tavęs. Smagu matyti.
Ir man.
Ar viskas gerai?
Eime?
Aplankyk ją.
Aš dar nepasiruošusi.
Kodėl tu čia?
Kas pakvietė?
Ponia Elena, jūs sergate. Reikia gydytojo.
Kaip drįsti kelti koją į mano namus?
Neturėjai teisės išsivežti mano dukros.
Prašau.
Tita buvo dehidratavusi. Ties mirties slenksčiu.
Nereikėjo taip jos išsekinti.
Titos protas ir siela serga.
Tu nieko nežinai.
Nuo kada gydytojui leidžiama su savim išsivežti merginą?
Tita liko su manim kaip pacientė.
Leiskit jus apžiūrėti.
Aš - jos mama ir to neleidau.
Kai iš čia ištrūksiu, parsivešiu ją ten, kur vieta.
Ir tu turėsi viską paaiškinti.
Parodykit savo ranką.
Ji tave irgi suviliojo.
Atsargiai, daktare.
Tita tavo gyvenimą pavers kryžiaus keliu.
Žinai, kaip baigėsi Pedrui Muzkizui.
Taip. Labai gaila.
Ji nesiliaus jo mylėti.
Neliesk manęs!
Turiu apžiūrėti jūsų kojas.
Šiandien jos sutinusios. Viskas gerai.
Triskart gimdžiau be pagalbos. Nieko tokio.
Ponia Elena.
Galit pajudinti kojas?
Labas.
-Krispinai. -Taip.
Matei Chuaną?
Ji ten sklaidėsi visą rytą kaip gaidys.
Kaip tu?
Pabodo bėgti.
Pabodo slėptis.
Esu tikra, kad greit gausim nurodymus.
Būkim kantrūs.
Nė nežinau, kodėl mes kovojam.
Kokia prasmė, kad žuvo tiek žmonių?
Viskas grįžo į Porfirijaus laikus.
Grįžom į pradžią.
Žmonės dar nepatenkinti.
Aplink vien badas ir skurdas.
Reikia susitelkti ir grįžti kovoti.
Dar blogiau, kad tas prakeiktas Muzkizas
verčia savo sėbrus mūsų ieškoti.
Jei aptiks mus beginklius
ir be maisto, gyvi neliksim,
Širdy jaučiu skaudulį dėl tiek mirčių.
Visi jaučiam tą skaudulį.
Kodėl kaltini save?
Lengva sakyti.
Prasideda.
Klydau leisdama Pedrui ten vykti, bet negalėjau sulaikyt.
Jis toks kaip tu. Kodėl negalėjai?
Toks kaip aš?
Jei Pedras kaip aš, tai išdavikas Nikolas toks kaip tu,
tai ką turi galvoj?
Gal ir kaunamės tam pačiam kare, bet mes skirtingi, Gertrūda.
Neapsigauk.
Gimusi rančoje aš nesu viena iš jų ir tu tą žinai.
Nejausk man neapykantos, kad esu aristokratė, o ne prasčiokė.
Vaikai, perbėkim kukurūzų lauką!
Tita!
Privalai ateiti.
Jai blogai.
Daviau raminamųjų. Nepabunda.
Tavo mamai lūžo stuburas.
Bijau, kad pažeisti nervai.
Tita.
Ji nebevaikščios.
Ir turbūt jai inkstų infekcija.
Kaip galim jai padėti?
Galim važiuoti į Igl Pasą ir iš ten atsivežti morfijaus.
Tada sumažės skausmas.
Reiktų padėti jai sustiprėti ir nuvežti į ligoninę
apžiūrėti inkstus.
Aš padėsiu.
Tita, neprivalai to daryti. Ją pamaitins Fina.
Ir galės duoti mano išrašytų vaistų.
Ji - mano mama. Jai manęs reikia.
Aš padėsiu.
Grįšiu kuo greičiau.
Nagi!
Delfinai.
Pranešk Rozaurai.
-Ar žinai, kur yra Gertrūda? -Žinau.
-Ačiū. -Panele...
Atsiprašau.
Neturėjau progos pasikalbėti.
Nenorėjau tavęs ten vežtis. Ponia Elena davė nurodymus.
Aš tą žinojau, Delfinai, nesijaudink.
Ir dar kai kas.
-Ponas... -Jei tai apie praeitį...
-Tai prašau, nieko nesakyk. -Gerai.
Ačiū.
Fina, kas nutiko? Niekad neatrodai tokia rimta.
Turiu daug darbo.
Labai nelengva.
Atėjau padėti.
Bet tu vėl išvyksi?
Kodėl nenori važiuot su mumis į Igl Pasą?
Nagi, Tita.
Žinai, kaip viskas yra rančoje.
Kažkas turi rūpintis ponia Elena.
Čia viskas sudėtinga.
Kas nutiko, Fina?
Nieko.
-Eime prie savo prekystalio. -Ne!
Tita, ten parduodama mėsa sugedusi.
Bet ji visad buvo gera.
Ačiū. Geros dienos.
-Labas rytas. -Labas rytas, panele.
Ką pasiūlysit?
Turim visko. Ko norėtumėt?
Duokit štai šią.
Čia jaučio uodega.
-Kiek kainuoja? -10 pesų.
Jums visad padarau nuolaidą.
Štai.
-Ačiū. -Ačiū.
Palaukit!
Jūsų mėgstamiausi.
-Kas čia? -Kas kur?
Tas ryšulys.
Subproduktai.
Nagi, Fina. Jis negalėjo nuo tavęs nuleist akių.
Kas tarp judviejų?
Jis pasipiršo.
Bet atsisakiau.
Fina, kodėl nepapasakojai?
Nes dabar yra svarbesnių dalykų, Fina.
Kodėl atstūmei jį?
Jis labai tave įsimylėjęs.
Ir paraudai!
Nes karšta.
Žiūrėk, daržovės.
Užeik, mieloji.
Atvykai iš kalnų.
Iš kur žinot?
Kvepi akacijom ir drėgna žeme.
Kuo galiu padėti?
Kiek laiko laukiesi?
Tiesą sakant, nežinau.
Atėjau paklausti, ar galėčiau viską nutraukti.
-Ar tas vaikinas tau ką padarė? -Ne.
Nieko.
Tai kažkas kitas?
Kai jie įsilaužė į rančą,
sučiupo mane.
Nors ponia Elena užstojo, ją primušė.
Mane tempė...
Ir ėjo prie manęs paeiliui.
Bet tau viskas gerai?
Džonas tave apžiūrėjo.
Mano kūnas seniai sugijo.
Chesus mane mylėjo.
Bet dabar...
Jei vyras tikrai tave myli, priims su visom žaizdom ir randais.
Saulė išlindo, tad sukabinsiu drabužius.
Atsiprašau.
Kur buvai?
-Prašiau Krispino prižiūrėti tave. -Skalbiau.
Ir norėjau nusimaudyt.
-Kur drabužiai? -Sukabinau.
Nuo kada turiu viską aiškinti?
Nuo tada, kai pradėjai keistai elgtis.
Išskalbei, bet nematau skalbinių.
Verčiau papasakok, kas čia dedasi.
Jau kelias savaites
neleidi man nė prisiliesti.
Tiesa ta...
Aš jaudinuosi, kad nebeturėsim maisto, Chuanai.
Kaip ir visi kiti.
Pašildysiu vandens ir išvirsiu kavos.
Fina!
Ką čia veiki, Tita?
Turėjai ryžto išvykti su gydytoju.
-Leisk tau padėti. -Kur Fina?
Išvyko. Aš tau padėsiu.
-Neliesk! -Neprašau.
Ką?
Kas čia?
-Tekėsiu už Džono. -Sakiau, negali tekėti!
Grįžai, kad pasakytum tai į akis.
Nepaisant to, ką padarei, grįžau tau padėti.
"Nepaisant to, ką padariau".
Į šiuos namus pritraukei gėdą.
Niekad neatleisiu, kad kaltinai mane dėl anūko mirties.
Pamirškim.
Naudojiesi, nes sergu. Tu tokia veidmainė.
-Aš to nenusipelniau. -Dink!
Tu tokia nedėkinga. Dink!
Išvyksiu ir niekad manęs nebematysi. Ištekėsiu.
Verčiau mirsiu, nei suteiksiu tau leidimą tuoktis.
Atsikratei manim, tad darysiu, ką tik noriu.
Nebūsiu viena ir pikta kaip tu.
Kas nutiko?
Atsibodau?
Radai turtingesnį.
-Vieną iš savų. -Chuanai, tu nieko nežinai.
Grįžk miegot.
Ką man reikia žinoti? Juk nieko nesakai.
Pirmyn.
Daugiau jokių mįslių.
Apsilankiau pas pribuvėją.
Ką? Kodėl?
Nes aš laukiuosi. Chuanai.
Ką?
Nežinau, ar noriu to vaikelio.
Man iš prigimties neskirta tapti mama.
Išeik...
Dink iš čia...
Tie niekšai mane sunaikino.
Bet tu bandei padėti Finai, kai ją užpuolė.
Beprasmiška.
Ją vis tiek išprievartavo.
Žvėrys...
Galėjau gimti vyru.
Vyrai daro kada ir ką nori.
Jiems leidžiama viskas.
Mane sulaužė į dvi dalis, Tita.
Tu stipri, mama. Visada tokia buvai.
Duok pasiflorų sulčių.
-Labas rytas, ponia. -Labas rytas.
Kiek laiko bus toks ištįsęs veidas?
Tu ne vienintelė, kuri tą patyrei.
Taip, ponia.
Kur Tita?
Paprašyk jos ateiti.
Noriu, kad vėl man gamintum.
Pagamink ką nors skanaus.
Ta mergšė nemoka ruošti valgyt.
Žinoma, mama.
Ko lauki? Eik gamint!
Šis Elenos pripažinimas buvo malonus gestas,
bet Titai tai reiškė labai daug.
Jai reikėjo paruošti mamai ką nors ypatingo.
Norėjo recepto, įrodančio meilę
ir atjautą.
Tita, geras sultinys yra kaip malonus prisilietimas.
Kaip šiltas apkabinimas.
Kaip pabudimas iš košmaro saulei kylant.
Kaip grįžimas namo.
Į saugią vietą.
Išvirdavau sultinio, kai sirgdavai
ar kai liūdėdavai.
Sultinys gali gydyti.
Sultiniui reikės dviejų jaučio uodegų, svogūno,
dviejų česnako skiltelių, pomidoro ir kukurūzų.
Supjausčius česnakus ir svogūnus
reikia juos pakepinti su susmulkintom jaučio uodegom.
Uodegas reikia kepti įpylus reikiamą kiekį vandens.
Jei per daug, sultinys bus vandeningas.
Tobulas sultinys turi būti kaip sriuba.
Vandeniui užvirus, įberkim daržovių.
JAUČIO UODEGŲ SULTINYS
SAN ANTONIJUS TEKSASAS
Štai.
Meksikos prezidento pasirašyta suteikta malonė.
MEKSIKOS VALSTIJOS
Atgalinis bilietas.
Jūsų šalyje pinigai daro stebuklus.
Pašalinom diktatūrą, bet vėl grįžom į pradžią.
Čia baisios gyvenimo sąlygos, niekas nesikeičia.
Tau suteikta malonė, bet jiems esi maištautojas.
Ar tikrai nori grįžti į Pjedrą Negrasą?
Aš susigrąžinsiu rančą.
Mano dėdė sumokės už savo darbelius.
Tavo dėdė...
Manau, kad jis užsiima neteisėtais reikalais.
Jį paaukštino,
tavo tėvo rančas užpuolė "Villas" pasekėjai.
Rančos užimamos ir paliekamos tuščios.
Savininkai iš baimės parduoda žemes pigiai.
Kas jas perka?
Prižadėjau tėvui, kad tu į tai nesikiši.
Žinau, kad tai tavęs nesulaikys.
Jei kada reiks pagalbos iš vyriausybės,
nesidrovėk ir susisiek su generolu Vargasu iš Monklovos.
Jis - senas draugas.
Atsiprašau.
Pedrai, karieta paruošta. Važiuojam.
-Sėkmės. -Ačiū.
Atleiskit, ponia.
-Atnešk daugiau arbatos. -Gerai.
Buvo taip, kaip sakė Nača.
Jaučio uodegų sultinys Elenai buvo kaip paglostymas.
Kaip šiltas apkabinimas,
švelnumas, kurio ji seniai nejautė.
Chose.
Elena jautė Titos rūpestį per Chosė Trevino akis.
Tada ji suprato, kad jai labai gaila, jog ją mato tokios būklės.
Elena nebegalėjo su tuo susitaikyti.
Kas tame sultiny?
Fina!
Mane nunuodijo.
-Ko įdėjai į tą sultinį? -Nieko.
-Tita nori mane nužudyti! -Netiesa.
Manęs nenužudys. Aišku?
Kas nutiko?
Tita, ko įdėjai į tą sultinį?
-Nieko. -Nori mane nunuodyti!
-Niekas nenori tavęs nunuodyt. -Nedėkingoji!
-Atnešk vandens... -Nesiliausi, kol nemirsiu, tiesa?
Manai, kad aš kalta, jog neleidau būti su Muzkizu?
Jis pasirinko Rozaurą!
Tu sunaikinai tą meilę, ne aš!
-Viskas gerai. Nusiramink. -Kodėl judu nepabėgot?
Mano mylimasis žuvo, kodėl su juo nepabėgai?
Kvailė!
Daktare...
Ji nori mane nunuodyt.
-Ji užnuodijo sultinį. -Infekcija jai sukėlė haliucinacijas.
Palauk už durų.
Kur mano dukros?
Patikėkit, daktare, ji užnuodijo tą sultinį.
Dukra nori mane nunuodyt.
Labai neskanu.
Ponia Elena...
-Kas nutiko, Fina? -Nežinau.
Gal suklydau ir sultinys buvo neskanus.
Ne, Tita.
Nebuvo jokios klaidos.
Fina, kur eini?
Fina!
Maniau, mudviejų santykiai jau geresni.
Tita, privalom vežti tavo mamą į ligoninę.
Vaistai suveiks, bet jai reikia kuo greičiau į ligoninę.
Viskas gerai. Eikš.
Chėsau.
-Chėsau... -Fina, čia...
Noriu paaiškinti, kodėl išvykau.
Bet nepertrauk arba negalėsiu papasakot.
Ar žinai, ką manau?
Ką?
Kad tas vaikas bus laimingas.
Nes tu būsi jo mama.
Ir aš kovosiu, kad viskas pasikeistų.
Dėl tavęs. Dėl vaikelio.
Gertrūda.
Susilaukim šio vaiko.
Chuanai, tu mane puikiai pažįsti.
Visada darau, ką noriu.
Mama negalėjo su manim susitarti.
Bet jei pagimdysiu, viskas pasikeis.
Nežinau, ar pavyks susitaikyti.
Bet pasistengsiu iš visos širdies.
Tikrai?
-Kas yra? -Atleiskit, pulkininke.
-Panele Gertrūda. -Taip.
Atvykau iš Pjedro Negraso. Mamai jūsų reikia.
Kažkas nori mane nunuodyti.
Niekas manęs nenunuodys.
Tita!
Ji gyva.
Išgėrė vėmimą sukeliančių vaistų.
Ką darysim?
Deja, nieko.
Didelėm dozėm išgertas vaistas virsta nuodais.
Dienoraštyje Tita rašė,
kad jos ryšys su Pedru buvo toks tvirtas,
jog ji jautė jo buvimą dar prieš atvykstant.
Ačiū.
Delfinai, nunešk mūsų daiktus į kambarį.
Ačiū.
Bet...
Kaip...
Kodėl manim nepasirūpinai?
Tita...
Jau laikas.
Mama...
Dukra...
Tu nėščia.
Taip, mama.
Gertrūda...
Nepersistenk, mama.
-Labai tavęs pasiilgau. -Aš irgi.
Rozaura...
Tu esi šeimos galva.
Išsaugok mūsų tradicijas.
Tegu didybė grįžta į Palomaso kalnus.
Taip, mama.
Prižadu.
SUKURTA PAGAL
ROMANĄ
KITOJE SERIJOJE
Žinau, kad jei kažką myli, meilė nedings ore.
-Į sveikatą! -Pasinaudojai Tita ir ją suviliojai.
Aš nepasinaudojau Tita!
Žinai, kad mes mylim vienas kitą.
Mano įsakymas suimti Pedrą Muzkizą.
-Paleisk mane! -Pasistengsiu, kad pagaliau mirtum.
Vertė: Neringa Keršulienė Iyuno