Pedro?
Pedro.
Vågn op!
Jeg har en overraskelse til dig.
Det er Pedro, din søn.
Han er her for at se dig.
Far.
Det er mig.
Det er et spørgsmål om dage.
Du kan blive her, så længe du vil.
Lov mig, at du vil gøre en indsats for at være lykkelig.
Jeg får ranchen tilbage.
Nej, Pedro.
Du blev næsten dræbt.
Du mistede dit barn.
Tag tilbage til din kone.
Det lover jeg, far.
Glem din onkels handlinger.
Lov mig, at du gør det, Pedro.
Jeg vil gøre det rigtige.
Pedro?
Men...
Gudskelov! Du er okay!
Efter don Pedros død udviklede den følgende tid sig på forskellige måder.
Jeg fanger dig!
Titas timer var fyldt med latter og leg.
En ukendt, indre følelse af fred ramte hende.
"Mens hans drømme blev forstyrret, holdt han sin skat fire gange i hånden,
og fire gange gled den ud af hans fingre, mens drømmen forsvandt,
og han vågnede op til sin ulykkelige virkelighed. Allerede helt vågen...''
Men for Pedro gik tiden langsommere end normalt.
Det hastede ikke.
Som om han ikke havde noget sted at tage hen.
For Gertrudis og hendes gruppe havde kaosset i landet
og Nicolás' pludselige flugt
tvunget dem til at sætte kampen på pause.
Indtil videre måtte de gemme sig, finde mad og overleve.
Imens, efter knap at have overlevet det voldelige angreb på ranchen,
fik Elena det værre og værre.
Og Fina var nødt til at glemme sin egen tragedie for at tage sig af hende.
Efter Pedros beslutning om at glemme Tita
forlod hans sjæl hans krop.
Intet i verden gav mening uden hende.
Hvad Rosaura angår,
var hun fast besluttet på at få sin mand til at elske sig.
Tag en tallerken.
Tiden gik videre.
Nogle gange hjalp det til at hele sårene og gøre det mindre smertefuldt.
Andre gange efterlod det dybe ar.
Den spænding, Nicolás' flugt havde skabt mellem Gertrudis og Juan, aftog,
da de var et sikkert sted.
Hvornår er brylluppet, doktor?
Når Tita har det bedre, siger hun til.
Vi har ikke travlt.
For hver måned, der gik,
prøvede Rosaura at slette alle minder om Tita.
Det var hårde tider,
og det år blev vinteren hårdere end nogensinde.
Visse steder undtaget.
Det så ud til, at Tita begyndte på en frisk.
Men hun kunne ikke lade være med at tænke, om det liv virkelig var hendes.
John?
Ja.
Hvornår er det rette tidspunkt at blive gift?
Virkelig?
-Virkelig? -Ja.
Delfino?
Det er Deres mor, señorita Tita.
Tak.
Jeg har savnet dig. Jeg er så glad for at se dig!
I lige måde.
Er alt i orden?
Skal vi?
Bare se til hende.
Jeg er stadig ikke klar til at se hende.
Hvorfor er De her?
Hvem ringede til Dem?
Doña Elena, De har det ikke godt. De har brug for en læge.
Hvor vover De at komme her?
De havde ingen ret til at tage min datter.
Vær så venlig.
Tita var helt dehydreret. På dødens rand.
Hun burde ikke være endt i den situation.
Tita er syg i sind og sjæl.
De ved ingenting.
Siden hvornår må en læge tage en ung pige med sig?
Tita skal være min patient.
Lad mig undersøge Dem.
Jeg er hendes mor, og jeg har aldrig godkendt det.
Så snart jeg kommer ud herfra, fører jeg hende tilbage dertil, hvor hun var.
Og De skal forklare det hele.
Lad mig se Deres hånd.
Så hun lokkede også Dem.
Vær forsigtig, doktor.
Tita kan gøre Deres liv til et helvede.
De ved, hvordan det gik med Pedro Múzquiz.
Ja. Det er en skam, hvad der skete med ham.
Hun vil altid elske ham.
Rør mig ikke!
Jeg skal undersøge Deres ben.
I dag er de hævede. Det er ingenting.
Jeg fødte tre gange uden hjælp, det er ingenting.
Doña Elena.
Kan De bevæge benene?
Hej.
Crispín. Har du set Juan?
Han har været derude hele morgenen som en hane.
Hvordan har du det?
Jeg er træt af at stikke af.
At gemme sig.
Vi får sikkert snart ordrer.
Vi må være tålmodige.
Jeg ved ikke engang, hvorfor vi kæmper.
Hvad nytter så mange døde mennesker?
Det er som i Porfirios tid.
Vi er tilbage ved start.
Folk er ikke tilfredse, ikke endnu.
Der er så meget sult og fattigdom.
Vi må organisere os og kæmpe videre.
Og endnu værre er det, at den skide Múzquiz sender sine slyngler efter os.
Hvis de finder os uden ammunition, uden mad, klarer vi den ikke.
-Jeg bærer døde menneskers byrde. -Vi bærer den byrde.
-Hvorfor tager du skylden? -Det er så nemt for dig at sige.
Så starter vi igen.
Pedro burde være blevet, men jeg kunne ikke stoppe ham.
-Han er da en af din slags. -Min slags?
Hvis Pedro er en af min slags, er forræderen Nicolás en af din slags.
Vi kæmper måske den samme kamp, men vi er ikke ens, Gertrudis.
Nar ikke dig selv.
At være født på en ranch gør mig ikke til en af dem, og det ved du.
Foragt mig ikke, fordi jeg ikke er af ydmyg oprindelse.
Jeg udfordrer jer til at krydse majsmarken!
Tita!
Du må komme.
Det ser skidt ud.
Jeg gav hende noget beroligende. Hun vil ikke vågne.
Din mors rygrad er brækket.
Jeg er bange for, hendes nerver er beskadigede.
Tita.
Hun vil aldrig gå igen.
Og hun har sandsynligvis en nyreinfektion.
Hvordan kan vi hjælpe hende?
Vi kan kun tage til Eagle Pass og hente morfin.
Det kan lindre smerten.
Vi bør styrke hende og forhåbentlig tage hende på hospitalet
for at få hendes nyrer undersøgt.
Jeg gør det.
Det behøver du ikke. Fina kan give hende mad.
Og al den medicin, jeg ordinerer.
Hun er min mor, hun har brug for mig.
Jeg gør det.
Jeg kommer tilbage så hurtigt som muligt.
Kom så!
Delfino. Fortæl Rosaura om det her.
-Ved du, hvor Gertrudis er? -Ja.
-Tak. -Señorita...
Undskyld mig.
Jeg har ikke haft mulighed for at tale med Dem.
Jeg ville ikke tage Dem med derhen. Fru Elena beordrede mig til det.
Det har jeg altid vidst. Bare rolig.
Der er mere.
-Den herre... -Handler det om fortiden...
-Sig ikke noget. -Godt.
Tak.
Hvad er der galt, Fina? Du ser aldrig så alvorlig ud.
Det er, fordi jeg har så meget at gøre.
Det har ikke været let.
Jeg er her for at hjælpe.
Men du tager afsted igen, ikke?
Hvorfor tager du ikke med os til Eagle Pass?
Hør nu, Tita.
Du ved, hvordan det er på ranchen.
Nogen må tage sig af doña Elena.
Det blev kompliceret herovre.
Hvad er der galt, Fina?
Ikke noget.
Lad os gå til den sædvanlige bod.
Kødet, der sælges der, er dårligt.
De har altid været de bedste, kom.
Tak, hav en god dag.
-Godmorgen! -Godmorgen, frøken.
Hvad kan I tilbyde?
Tja, næsten alt. Hvad skulle det være?
Giv mig den der, tak.
Det er oksehale.
-Hvad koster den? -10 pesos.
De får altid rabat.
Værsgo.
-Tak. -Tak.
Vent!
Din livret.
-Hvad var det? -Hvad var hvad?
Den pakke.
Det er bare indmad.
Kom nu, Fina. Han kunne ikke få øjnene fra dig.
Hvad er der mellem ham og dig?
Han friede.
Men jeg sagde "nej".
Fina. Hvorfor sagde du det ikke?
Fordi der foregår meget vigtigere ting, Tita.
Hvorfor afviste du ham? Han virker smaskforelsket i dig.
Og du rødmede!
Måske fordi det er varmt.
Se! Grøntsager!
Kom ind, skat.
Du kommer fra bakkerne.
Hvordan vidste du det?
Du lugter af huisache og våd jord.
Hvad kan jeg gøre for dig?
Hvor langt er du henne?
Det ved jeg ærlig talt ikke.
Jeg er her for at se, om jeg kan forhindre det her.
-Har den fyr gjort dig noget? -Nej.
Han har ikke gjort mig noget.
Så en anden har?
Det er bare det, at da de brød ind på ranchen...
greb de fat i mig.
Selvom doña Elena forsvarede mig, fik hun tæsk.
Jeg blev slæbt...
og de skiftedes til at tage mig.
Men har du det godt?
John kan undersøge dig.
Min krop helede for længe siden.
Jesús elskede mig.
Men nu...
Hvis en mand virkelig elsker dig, tager han dig med sår, ar og det hele.
Nu hvor solen er kommet frem, hænger jeg tøjet op. Undskyld mig.
Hvor var du henne?
-Jeg bad Crispín passe på dig. -Jeg vaskede tøj.
Og jeg ville i bad.
-Og tøjet? -Jeg hængte det op.
Siden hvornår skal jeg forklare alt, jeg gør?
Siden du er begyndt at opføre dig mystisk.
Du vasker tøj, men hvor er det?
Fortæl mig, hvad der foregår.
Der er gået uger...
Jeg må ikke røre dig.
Sagen er...
Jeg er bekymret for manglen på mad, Juan.
Ligesom alle andre.
Jeg varmer vand til kaffe.
Fina!
Hvad laver du her, Tita? Du var så fræk at komme med den læge.
-Lad mig hjælpe dig. -Hvor er Fina?
Jeg hjælper dig.
Rør mig ikke!
Hvad?
Hvad er det her?
-Jeg gifter mig med John. -Jeg sagde, du ikke kunne blive gift!
Du kom tilbage bare for at håne mig.
På trods af alt, du har gjort, hjælper jeg dig.
"På trods af alt."
Du har bragt skam over dette hus.
Jeg tilgiver dig aldrig for at bebrejde mig for mit barnebarns død.
Lad os lægge det bag os.
Du udnytter mig, mens jeg er syg. Du er så falsk.
-Jeg fortjener ikke det her. -Ud!
Du er så utaknemmelig. Ud!
Jeg går, og du ser mig aldrig igen. Jeg bliver gift.
Jeg vil hellere dø end gifte dig bort.
Du skilte dig af med mig, så jeg gør, hvad jeg vil.
Jeg vil ikke ende alene og bitter som dig.
Hvad er der nu galt?
Er du træt af mig?
Du har fundet en jordejer.
-En af dine egne. -Du ved ingenting, Juan.
Læg dig til at sove igen.
Du vil ikke fortælle mig noget.
Sig frem.
Ikke flere gåder.
Jeg besøgte en jordemoder.
Hvad? Hvorfor?
Fordi jeg er gravid, Juan.
Hvad?
Jeg ved ikke, om jeg vil have barnet.
Jeg er ikke født til at være mor.
Gå din vej.
Bare gå din vej.
De svin ødelagde mig.
Men du prøvede at hjælpe Fina, da hun blev angrebet.
Det nyttede ikke noget.
Hun blev voldtaget alligevel.
Dyr...
Jeg ville ønske, jeg var født som mand.
Mænd gør, hvad de vil, når de vil.
De har lov til alt.
De har delt mig i to, Tita.
Du er stærk, mor. Du har altid været stærk.
Giv mig et glas passionsblomst.
-Godmorgen, frue. -Godmorgen.
Hvor længe vil du surmule?
Du er ikke den eneste kvinde, der har oplevet det.
Ja, frue.
Hvor er Tita?
Bed hende komme.
Du skal stå for madlavningen igen.
Lav noget lækkert til mig.
Den pige laver ikke god mad.
Selvfølgelig, mor.
Hvad venter du på? Lav mad!
Elenas anerkendelse var en lille gestus,
men for Tita betød det alt.
Hun havde brug for at lave noget særligt til sin mor.
Hun havde brug for en opskrift for at vise sin kærlighed,
sin dybe sympati for hende.
Tita, en god suppe er som et godt kærtegn.
Som et varmt kram.
Som at vågne ved solopgang efter et mareridt.
Som at vende hjem.
Vores sikre sted.
Jeg lavede denne suppe til dig, da du var syg...
eller når du var ked af det.
En suppe kan hele.
Til bouillonen bruges to oksehaler, et løg,
to fed hvidløg, tomater og majs.
Når hvidløg og løg er hakket,
skal de steges med de udskårne oksehaler.
Oksehaler skal koges i den rette mængde vand.
Hvis der er for meget vand, bliver suppen vandet.
En god suppe må ikke være for tynd.
Når vandet koger, tilsættes grøntsager.
OKSEHALESUPPE
Værsgo.
En benådning underskrevet af Mexicos præsident.
Din returbillet.
Penge udretter mirakler i dit land.
Vi eliminerede et diktatur, men vi er tilbage ved start.
Der er ingen forandring.
Du blev benådet, men du er stadig en rebel for dem.
Er du sikker på, du vil vende tilbage?
Jeg får ranchen tilbage. Og min onkel vil bøde for det, han gjorde.
Din onkel...
Jeg tror, din onkel laver ulovlige aktiviteter.
Efter hans forfremmelse er din fars naboer blevet angrebet af Villa-følgere.
Efter at rancher er blevet angrebet, står de tomme.
Jordejere sælger dem af frygt til en billigere pris.
Hvem køber de rancher?
Jeg lovede din far ikke at involvere dig.
Jeg ved, det ikke stopper dig.
Hvis du får brug for regeringens hjælp,
skal du ikke tøve med at kontakte general Vargas ved Monclova.
Han er en gammel ven.
Undskyld mig.
Pedro, vognen er klar. Kom så.
-Held og lykke. -Tak.
Undskyld mig.
-Hent mere te. -Ja.
Det var, som Nacha sagde.
Oksehalesuppen var et kærtegn for Elena.
Et kram fyldt med så meget kærlighed,
som en ømhed, hun ikke havde følt længe.
José.
Elena følte Titas sympati gennem José Treviños blik.
Så forstod hun, hvor ulykkelig hun var over at se hende sådan.
Elena kunne ikke bære det.
Hvad er der i suppen?
Fina!
Jeg bliver forgiftet.
-Hvad kom du i suppen? -Ingenting.
-Tita vil dræbe mig! -Nej.
Men ingen skal dræbe mig, forstået?
Hvad er der galt?
Hvad puttede du i suppen, Tita?
Du vil forgifte mig!
-Ingen vil forgifte dig. -Utaknemmelige skarn!
-Hent noget vand... -Du stopper ikke, før jeg er død, vel?
Du tror, det var mig, der ikke lod dig være sammen med Múzquiz.
Men han valgte Rosaura i stedet!
Du ødelagde den kærlighed, ikke mig!
-Alt er i orden nu, slap af. -Hvorfor forsvandt I ikke sammen?
Min elskede blev dræbt. Hvorfor stak du ikke af med ham?
Dit fjols!
Doktor.
Hun vil forgifte mig.
-Hun forgiftede suppen. -Hun har vrangforestillinger.
Vent udenfor.
Hvor er mine døtre?
Tro mig, doktor, hun forgiftede suppen.
Min datter vil forgifte mig. Det smagte ikke godt.
Doña Elena.
-Hvad skete der, Fina? -Det ved jeg ikke.
Måske begik jeg en fejl, og det smagte ikke godt.
Nej, Tita.
Der er ingen fejl her.
Hvor skal du hen, Fina?
Fina!
Jeg troede, det gik bedre mellem os.
Tita, vi må tage din mor på hospitalet.
Medicinen vil virke, men hun skal snart på hospitalet.
Tag det roligt. Kom her.
Jesús!
-Jesús... -Fina, det er...
Jeg vil forklare, hvorfor jeg rejste.
Men afbryd mig ikke, ellers kan jeg måske ikke fortsætte.
Ved du, hvad jeg tror?
Hvad?
Jeg tror, det barn er meget heldigt.
Fordi du bliver moren.
Og jeg vil kæmpe for at ændre tingene.
For dig. Til barnet.
Gertrudis.
Lad os få barnet.
Juan, du kender mig godt.
Jeg gør altid, hvad jeg vil.
Min mor kunne ikke klare mig.
Men hvis jeg får dette barn, vil alt ændre sig.
Jeg ved ikke, om jeg kan klare det.
Men jeg er villig til at prøve af hele mit hjerte.
Vil du det?
-Hvad er der? -Undskyld, oberst.
-Señorita Gertrudis. -Ja?
Jeg kommer fra Piedras Negras. Deres mor har brug for Dem.
Nogen vil forgifte mig.
Ingen vil forgifte mig...
Tita! Tita!
Hun er i live.
Hun drak alt brækmidlet.
Hvad gør vi?
Desværre er der intet at gøre.
Når det indtages i store doser, bliver det til gift.
I sin dagbog skrev Tita,
at hendes forbindelse til Pedro var så stærk,
at hun mærkede hans tilstedeværelse længe før hans ankomst den dag.
Tak.
Delfino, bær vores ting op på mit værelse.
Tak.
Men...
Hvordan...
Hvorfor ledte du ikke efter mig?
Tita...
Tiden er inde.
Mor.
Datter.
Du er gravid.
Ja, mor.
Gertrudis.
Pres ikke dig selv, mor.
-Jeg har savnet dig så meget. -Jeg har også savnet dig.
Rosaura.
Du er familiens overhoved.
Bevar vores traditioner.
Få pragten tilbage til Las Palomas.
Ja, mor.
Det lover jeg.
BASERET PÅ "HJERTER i CHILI" OG "TITAS DAGBOG"
NÆSTE GANG:
Jeg ved, at når man elsker nogen, forsvinder det ikke ud i den blå luft.
-Skål! -De udnyttede Tita til at forføre hende.
Jeg udnyttede ikke Tita!
De ved, vi elsker hinanden.
Jeg har ordre til at anholde Pedro Múzquiz.
-Slip mig! -Jeg sørger for, du dør for altid.
HJERTER I CHILI
Tekster: Henrik Steen Iyuno