Šta praviš? -Hleb u jajetu.
Hoćeš?
Šta se dešava?
Mrtav sam.
Takvi snovi ispunjavaju više stranica dnevnika moje pratetke Tite.
Ni u snovima nije mogla da pobegne od svoje tužne stvarnosti.
Robertitova smrt,
duboka mržnja koja je podstakla njenu majku da je zatvori
i nedavna vest o Pedrovom streljanju,
na kraju su joj ugasili glas.
Kažu da je Tita toliko plakala da je ostala bez suza.
Onda je plakala još. Sve dok nije presušila iznutra.
Tokom tih dana, slučajno ili ne,
najgora suša svih vremena pogodila je Pijedras Negras.
Ali Tita nije znala da se nedaleko od njenog zatvora desilo čudo.
Neki kažu da je metak prošao između pluća i promašio srce.
Drugi tvrde da se puška zaglavila i pogodili su ga samo fragmenti metka.
Ja i dalje verujem da se sudbina uplela
kako Pedro Muskis ne bi umro daleko od Tite.
KAO VODA ZA ČOKOLADU
RANČ LA PALOMA
Zapamtio si adresu? -Jesam.
Pa požuri onda! -Idemo.
Ni po koju cenu nemoj stati. Ako gđica Elena sazna, ubiće nas!
ORLOV PROLAZ TEKSAS
Tita de la Garza... -Šta je bilo?
Treba joj pomoć.
Sačekajte trenutak.
Doktore...
Kako vam možemo pomoći? -Dobro jutro, majko.
Došao sam da vidim Titu de la Garza.
Titu? -Da.
Znate da sam prijatelj porodice. Gđa Elena me zamolila da je obiđem.
Jako je zauzeta.
Želi da bude sigurna da je Tita dobro.
Možete li mi reći gde se nalazi?
Devojka ništa ne jede. Nije na odmet da je pregleda lekar.
Tita...
Bože! -Ne znamo šta bismo s njom.
Ne otvara usta ni da jede.
A gđa Elena nije poslala ni novčića, pa, iskreno, ne znamo šta ćemo.
Potpuno je dehidrirala.
Šta radite? Treba vam odobrenje majke, doktore!
Mislite da može da čeka?
Nemate pravo da je odvedete.
Ako Tita umre, vi ćete biti odgovorni. Želite li da nosite taj teret?
Budite sigurni da ću javiti gđi Eleni!
Tamo je.
Do kraja.
Pedro...
Grejs!
Daj mi rastvor, molim te.
Tata.
Ko je ona?
Zove se Tita.
Biće joj dobro? -Da.
Hvala.
Treba li vam još nešto? -Ne, ništa.
POBUNJENIČKI LOGOR KANJON SV. ELENE
Pedro?
Gertruda?
'Jutro.
Gde sam? -S nama si, Pedro.
Već si nekoliko dana ovde. -Dana?
Da. Mislili smo da se nećeš probuditi.
Imao si veliku sreću, Pedro. Živ si.
I ne ispuštaš tu traku iz ruke.
Tita. Moram...
Moram da idem po Titu.
Gertruda.
Molim te, odvedi me kod nje. -Ne možemo u Las Palomas, Pedro.
Više ne.
Tvoj stric je sada general ili nešto. Vlasnik je ranča tvog oca.
Sve je prepuno vojnika. Zato smo morali da odemo iz logora.
A moj otac?
Dobro je?
Ne znam.
Pokušajte da jedete. Ako ne jedete, moraću da vam ostavim infuziju.
Znam da me čujete.
Ovde ste dobro.
Sigurni ste sa mnom i Grejs.
Hvala.
Neću dozvoliti da vam ponovo naude.
Kunem se.
Kako se osećaš?
Bolje.
Šta je?
Idiot sam.
Zamalo da me ubiju... A za šta?
Ni očev ranč nisam mogao da zaštitim.
Izneverio sam vas.
Uradio si šta si mogao. -Ne.
Pravio sam grešku za greškom.
Bio sam sebičan.
Pogledaj koliko sam svima naudio.
Nikad više neću videti sina.
Molim te.
Pomozi mi da dođem do Tite.
Vidi ti njega!
Imaš više života od mačke, gade.
Da.
Hoćeš nešto da pojedeš?
U ovim danima haosa i zbunjenosti,
molimo se za sve one koji se i dalje bore
kako bi vratili mir u Pijedras Negras.
Tako se molimo za vlasnike onih rančeva
koje su napali pobunjenici,
lopovi koji iskorišćavaju turbulentnu situaciju u zemlji
kako bi krali i širili paniku.
Mračna su ovo vremena.
Ali i dalje verujemo u Svetog Oca.
Verujemo i u našu vojsku,
koju predvodi ovde prisutan general Felipe Muskis.
Neka obasja sve svojom svetlošću
i da se u našu voljenu zajednicu vrati mir.
Ustanite.
Kada će se sve vratiti u normalu? -Bez Madera na vlasti,
bilo je logično da se Viljine pobunjeničke grupe povuku.
Još ih je vrlo malo ostalo. Kriju se u brdima.
U brdima i ovde.
Napadaju rančeve, kradu stoku.
Pitanje je dana kada će pasti ti lopovi.
Generale Muskis, imate li trenutak?
Bio sam vrlo jasan da nemamo o čemu da pričamo.
Radije biste da vičem?
Sumnjam da možete izazvati veću pažnju.
Vaša porodica se istakla u Pijedras Negrasu.
Šta želite?
Treba mi posebno odobrenje za ćerku Rosauru.
Treba mi na ranču. -Udovicu krijumčara oružjem?
Ona nije ništa uradila.
Ako se vaša ćerka vrati, neću imati izbora, moraću da je uhapsim.
Podsećam vas da sam vam ja predala nećaka.
A zauzvrat, poštedeo sam vašu drugu ćerku, onu pobunjenicu.
Kvit smo.
Izvinjavam se. -Čekajte.
Nudim vam deo svoje zemlje.
Po vrlo dobroj ceni. -Ne bih je uzeo ni da mi je poklonite.
Trebalo bi mi mnogo novca da tamo nešto uzgojim.
Ta je zemlja...
Suša od vas.
Životinja ste.
Nemojte zaboraviti da ste žena
i sami ste.
Kad bih želeo,
mogao bih da vam uzmem svu zemlju.
Jasno?
Felipe.
Da, ljubavi?
Bogorodice Djevo, raduj se,
jer si rodila Spasitelja duša naših.
Raduj se, blagodatna Marijo, Gospod je s tobom.
Blagoslovljena si ti među ženama i blagoslovljen plod utrobe tvoje, Isus.
Jer si rodila Spasitelja duša naših.
To nije tvoje, Nikolase.
Samo gledam.
Zašto je Nikolas još tu?
Dogovorili smo se da ode.
Trebaju nam ljudi.
Nije od poverenja.
Da je izdajnik, već bi nas predao.
A Muskisova zaseda? Misliš da je to bilo slučajno?
Već smo pričali o tome. -I ništa nismo postigli.
Znam da ti smeta, ali tišina to neće izbrisati.
Pedro ne sme da ide u Las Palomas. -Zašto?
Sve će nas dovesti u opasnost. Mogu da ga prate.
Pa koliko ćemo se još kriti?
Ne znam, dok ne dobijemo naređenje.
Moramo u akciju. Ljudi čekaju i više skoro da nemamo zaliha.
Javi mi kada prestaneš da se samosažaljevaš.
Podelićemo preostali pasulj i kukuruz.
I sušićemo meso.
Barem dok se ne reguliše ciklus kokošaka.
Ali nema mnogo hrane za kokoške. Da ih skuvamo? -Nahrani ih. Trebaju nam jaja.
I ima malo vode u bunaru. Neće biti za još nedelju dana.
Niko se neće lupati.
Kiše su daleko.
Upamtite, Bog stiska, ali ne davi.
Izvući ćemo se.
Tražila sam zajam. Odobriće ga, ali treba mi vaša pomoć.
Dobro?
Promenite face. Sve će biti dobro.
Zatvorite vrata.
Da, gđo Elena.
Idemo. -Da.
Šta piše?
Ćerko, situacija je sve opasnija. Nisi sigurna u Las Palomasu.
Ostani gde jesi do daljnjeg. Bog te blagoslovio.
Ne mogu da se vratim.
Previše je opasno.
Pa šta će se desiti?
Ko će se brinuti o tebi?
Neka se smiri.
Treba joj grob kako bi mogla da plače za mužem.
Nadam se da će uskoro moći da se vrati u Pijedras Negras.
I ja.
Ovuda.
Izvolite sesti.
Dobro. Doveo sam vas ovamo jer želim nešto da vam kažem.
Jednom davno...
Jedan alhemičar je otkrio prvi hemijski element u istoriji.
Fosfor.
Shvatio je da se zapali kad se pomeša s kiseonikom.
Ovo ovde je čist kiseonik.
Dobio sam ga kad sam razložio vodonik peroksid.
Kako bi se šibica zapalila,
treba ti detonator.
Jedino tako možemo da dobijemo svetlost i toplotu.
Govorim vam ovo jer je moja baka, kikapu, govorila
da naša duša funkcioniše tako, kao da je u svakom od nas kutija šibica.
Ali u našem slučaju,
kiseonik je dah voljene osobe.
A detonator užitak njene blizine,
njena toplota. To je ono što nam treba da zapalimo vatru.
Tita, vrlo je bitno naći te elemente i zapaliti tu unutrašnju svetlost
kako bismo imali ispunjen život.
Inače, ta kutija šibica će se pokvasiti i više ih nećemo moći zapaliti.
U životu postoje trenuci kada moramo da nađemo novi detonator.
Jedino tako možemo zapaliti vatru i sprečiti da se šibica ugasi.
Tita, znam da ste mnogo toga proživeli.
Ali baka mi je govorila da, ako uzmeš šibicu
i zapišeš to što te muči, to nam može pomoći da se nosimo s bolom.
Kako bi bilo da počnemo od razloga zašto ne govorite?
Gledajte.
Da li biste pokušali to da zapišete?
Spreman?
Pazi na moju sestru.
Misliš li da će me prihvatiti?
Nadam se.
Ne govorim zato što ne želim.
Braun je shvatio taj čin pobune
kao Titin prvi korak na dugom putu do njene slobode.
Tad se usudio da pomisli da bi on mogao da bude detonator u Titinom životu.
I ovo...
Prijatno. -Takođe. Prijatno, Aleks.
Šta je ovo?
Hrana, Aleks.
Ukusna hrana.
Pečena govedina. Voliš to.
Više ne.
Ali to imamo.
Jedi, Aleks, ukusno je.
Ali izgleda odvratno. -Sine...
Neću to da jedem. -Onda se udalji od stola.
Možeš da odeš u sobu.
Doktore...
Proći će ga.
Smem li to da pojedem?
Tita od malih nogu nije mogla da podnese da neko bude gladan.
Pomogla si mu! Uzeo je tvoju kobilu! Ako ga ulove, gotovi smo! Rekao sam ti!
Nisam mogla da ga sprečim, Huane. -Pedro je sada glavni ovde?
Otkad si ti protiv mene?
Nisam protiv tebe, Huane!
Ali alkohol i poraz te izjedaju!
Huane!
Huane! -Šta je?
Nikolase!
Uzeo je tvog konja i pušku i otišao je!
Rekla sam ti da je izdajnik!
Moramo što pre da odemo odavde.
Dođavola!
Pokupite sve! Odlazimo!
Brzo! -Idemo!
Brzo! Uzmite sve!
Idemo!
Dobro veče.
Izvinjavam se.
Sećam se da ste obožavali da kuvate.
Važno je aktivirati detonator za vaš oporavak,
pa sam mislio da ste možda spremni da pokušate.
Kuhinja vam je na raspolaganju.
Kada god želite.
Detonator.
Tužna si, ćerko.
Normalno.
Mnogo si izgubila.
Ako tvoje srce to ne oseća, ne moraš da kuvaš.
Zapamti, jedino od tebe zavisi hoćeš li opet biti srećna.
Nemoj dozvoliti da tvoja sreća zavisi od nekog drugog.
Doktore!
Imamo dovoljno drva.
Šta radite?
Pokušavam da se prisetim kako se gradi.
Aleks, hoćeš mi pomoći?
Da. -Oprezno, Aleks!
Iznenadićemo Titu.
Dođi. Oprezno.
Onda? -Da.
Koliko? -Dva.
Generale!
Da, bio je logor, ali više nema nikoga! Otišli su pre nekoliko dana.
Pročešljajte brda i nađite tog izdajnika.
Ne vraćajte se bez njega.
Ovog puta ću ga lično obesiti na drvo.
Idemo!
Njega pustite!
Možda sam lajavac, ali nisam lažov. Rekao sam vam da je vaš nećak živ.
Ne želim vaš novac, generale. -Nego šta?
Voleo bih da jašem sa vašom grupom mesojeda.
To ne postoji.
Puste priče i tračevi.
Naravno.
A oni su samo pobunjenici koji pljačkaju rančeve.
Ali vi o tome ništa ne znate, zar ne?
Hvala.
Jako sam srećan što vam čujem glas.
Cvet amaranta je neverovatan.
Da.
Lepo je.
Odsecite koliko želite.
Indijanci Huičol ga zovu Va'vi
i smatraju ga svetim jer izdrži sušu.
Generičko ime potiče od grčkog "amarantos",
što znači "cvet koji ne bledi".
"Alegrias". -Tačno. Koristi se i za slatkiše "alegrias".
Smem da koristim kuhinju?
Vaša je.
Hvala.
Za pripremu "alegriasa", prvo treba osušiti metlice i uzeti seme amaranta.
Treba staviti grožđice, orahe,
semenke od bundeve i kikiriki u lonac i peći sve na laganoj vatri.
U drugoj činiji ćemo rastopiti dosta smeđeg šećera
i dodati med i nekoliko kapi limunovog soka.
Smesi se dodaju pečene semenke i očišćeni amarant.
Svi sastojci se promešaju
i napune se kalupi za slatkiše.
Kad je probala slatki šećer i med,
Tita je osetila toplotu oko srca.
Olakšanje. Milovanje.
Možda je to bio prvi znak da bi njena sudbina, po prvi put,
mogla da bude u njenim rukama.
SLATKIŠI "ALEGRIAS" OD AMARANTA
Cvrčak iz Jerusalima
Svetlosti zvezda
Cvrčak iz Jerusalima
Spavaj
Zove se Ema.
Umrla je kad je rodila Aleksa.
Posteljica se slepila sa matericom i nisam mogao da je spasem.
Bila je sjajna žena.
Od tada, kada god nekog izlečim, imam osećaj da vratim malo izgubljenog.
Moram da vam priznam...
Kad ste došli ovamo, jako sam se plašio da ću i vas izgubiti.
Tita...
Znam šta ste osećali prema Pedru Muskisu.
I znam da tugujete.
Ali verujte,
svaka bol,
ma koliko velika bila,
nestane.
Život je velikodušan.
I stalno nam daje priliku da budemo srećni.
Laku noć.
Delfino.
Vas su streljali.
I ako neko sazna da sam živ,
ubiće me.
Došao sam po Titu.
Gospođica više nije ovde.
SAN ANTONIO TEKSAS
Dobar dan. -Dobro došli.
Hvala.
Dobro došla Rosaura.
Tvoje posete čine mnogo dobra mom prijatelju.
Izvolite. -Hvala.
Kako ste, g. Pedro?
Ova prokleta bolest...
Kažu da samo kmetovi obolevaju od nje.
A pogledaj mene.
Umirem kao kmet.
Tifus ne pravi razliku.
A ti?
Kako si?
Tužan sam kad te vidim takvu.
Vreme je da nastaviš sa životom.
Ne, nikada neću zaboraviti Pedra.
Tugovaću celog života.
Baš kao moja majka.
Izvinite...
Nisam htela da vas rastužim.
Tvoji...
Od tvojih poseta mi je bolje.
Rosaura, premlada si.
Nastavi dalje.
Znam da mi samo želite najbolje.
Ali ne znam kako.
Dobar dan.
Sviđa li vam se?
Predivno je.
Aleks će biti presrećan.
Jako sam vam zahvalan.
Ja vama moram da zahvalim na svemu što ste uradili za mene.
Slažete li se da pređemo na "ti"?
Džone.
Da.
Razmišljala sam
i ne želim da se vratim u Las Palomas.
Srećna sam ovde.
Slobodna.
Možda je taj osećaj sreće koji je Tita prenela na slatkiše
ohrabrio dr Brauna da toga dana deluje.
Sada je bio siguran da bi on mogao biti detonator koji je Titi potreban.
Ostani koliko želiš.
Hvala.
Osećao je da je spreman da ponovo voli.
Tita...
Možemo li da popričamo?
Da.
Dođi.
Ne želim da te dovedem u nezgodnu situaciju,
ali već dugo želim nešto da ti kažem.
Čudno je...
Kad si došla, pretpostavljalo se da ja tebe moram da izlečim,
ali zapravo si ti meni vratila život.
Spreman sam da se suočim s tvojom majkom i svim posledicama,
jer znam da zaslužuješ da budeš srećna.
Mislim da mogu da ti pružim tu sreću.
Tita...
Hoćeš li da se udaš za mene?
Tog popodneva,
sva pažnja, sigurnost i nežnost koje nikada pre nije imala,
pomogle su Titi da donese odluku.
Da.
Da? -Da!
Da.
Ko želi da pogine?
Odlazi, Nikolase! -Ne.
Prvo ću uzeti ono što je moje. -Niko neće ući na ranč!
Branila sam ovu kuću s hrabrošću kakvu ti nikad nećeš imati!
Smirite se.
Gospođo!
Ne dirajte devojku!
Vodi je!
Pustite je!
Puštajte je, životinje! Pustite je!
Da vidimo znate li ovu...
Duga sam kao put.
Prolazim poljima i vodenicama.
Ali nisam ni muškarac ni žena.
Ima li noge?
Nema noge, ali zna svoj tok.
Struja?
Zamalo!
Reka? -Tako je, Aleks!
Znao sam! Pobedio sam!
Znao sam da ćeš pogoditi.
Slatkiši su super! -Fini su, Tita. Hvala.
Hvala, Tita. -Hvala.
Hvala ti što ovo radiš. -Još čaja?
Ja ne bih, hvala.
Pa, poželi laku noć, Aleks. Vreme je za krevet.
Smem li još jedan?
Trebalo bi da bude za sve.
U kuhinji ima još. Uzmi tamo.
Ali prvo ću te golicati!
Grejs, pomozi mi! -Evo me! Dođi!
Mislim da je već kasno. -Molim te!
Nemoj da se prehladiš.
Tata! Tata!
Zašto moram da idem na spavanje?
Zato što si još mali.
Ali sutra ćemo se opet igrati. -Obećavaš? -Da.
Dobro, idem da spavam, ali jedino ako ideš sa mnom.
U redu, idemo.
Dobro si?
Da, sve je u redu.
Nosim te ili ideš sam?
Nosi me. -Da?
Idemo.
Odmah se vraćam.
Tata, imam zagonetku za tebe. -Hajde.
Prolazi vodenicom...
Ne ide tako.
U redu, iz početka.
Prolazi poljima...
Kažu da Pedro nije mogao da vidi Titu u zagrljaju drugog.
I da mu je te večeri srce puklo.
I sva ljubav koju je nekad osećao pretvorila se u ljubomoru i mržnju.
Ali znam da ništa od toga nije istina.
I baš te noći je shvatio
da će njegovo prisustvo doneti Titi samo još veću patnju.
U tom trenutku,
slomljenog srca,
Pedro je doneo tešku odluku da žrtvuje svoju ljubav
kako bi Tita bila srećna.
Idemo!
Hajde, idemo!
Idemo!
Prema romanima Laure Eskivel: Kao voda za čokoladu i Titin dnevnik
Delfino? -Vaša majka, gđice Tita...
U SLEDEĆOJ EPIZODI...
Pomilovanje. Potpisao ga je predsednik lično.
Šta radiš tu, Tita de la Garza? -Pomoći ću vam.
Gde je Fina? Ne diraj me!
Budite oprezni, doktore... Tita može da vam uništi život.
Nikada neće prestati da ga voli.
MEDIATRANSLATIONS