Što praviš? -Kruh u jajetu.
Hoćeš?
Što se događa?
Mrtav sam.
Takvi snovi ispunjavaju više stranica dnevnika moje pratete Tite.
Ni u snovima nije mogla pobjeći od svoje tužne stvarnosti.
Robertitova smrt,
duboka mržnja koja je potaknula njezinu majku da je zatvori
i nedavna vijest o Pedrovu strijeljanju
na kraju su joj ugasili glas.
Kažu da je Tita toliko plakala da je ostala bez suza.
Onda je plakala još. Sve dok se nije isušila iznutra.
Tijekom tih dana, slučajno ili ne,
najgora suša svih vremena pogodila je Piedras Negras.
No Tita nije znala da se nedaleko od njezina zatvora dogodilo čudo.
Neki kažu da je metak prošao između pluća i promašio srce.
Drugi tvrde da se puška zaglavila i pogodili su ga samo fragmenti metka.
Ja i dalje vjerujem da se sudbina uplela
kako Pedro Muzquiz ne bi umro daleko od Tite.
KAO VODA ZA ČOKOLADU
RANČ LA PALOMA
Zapamtio si adresu? -Jesam.
Pa požuri se onda! -Idemo.
Nipošto nemoj stati. Sazna li gđica Elena, ubit će nas!
EAGLE PASS TEKSAS
Tita de la Garza... -Što je bilo?
Treba pomoć.
Pričekajte trenutak.
Doktore...
Kako vam možemo pomoći? -Dobro jutro, majko.
Došao sam vidjeti Titu de la Garza.
Titu? -Da.
Znate da sam prijatelj obitelji. Gđa Elena me molila da je obiđem.
Silno je zauzeta.
Želi biti sigurna da je Tita dobro.
Možete li mi reći gdje se nalazi?
Djevojaka ništa ne jede. Nije na odmet da je pregleda liječnik.
Tita...
Bože! -Ne znamo što bismo s njom.
Ne otvara usta ni da jede.
A gđa Elena nije poslala ni novčića pa, iskreno, ne znamo što ćemo.
Potpuno je dehidrirala.
Što radite? Trebate odobrenje majke, doktore!
Mislite da može čekati?
Nemate pravo odvesti je.
Umre li Tita, vi ćete biti odgovorni. Želite li nositi taj teret?
Budite sigurni da ću javiti gđi Eleni!
Ondje je.
Do kraja.
Pedro...
Grace!
Daj mi otopinu, molim te.
Tata.
Tko je ona?
Zove se Tita.
Bit će dobro? -Da.
Hvala.
Trebate li još što? -Ne, ništa.
POBUNJENIČKI LOGOR KANJON SV. ELENE
Pedro?
Gertrudis?
'Jutro.
Gdje sam? -S nama si, Pedro.
Već si nekoliko dana ovdje. -Dana?
Da. Mislili smo da se nećeš probuditi.
Imao si veliku sreću, Pedro. Živ si.
I ne ispuštaš tu vrpcu iz ruke.
Tita. Moram...
Moram ići po Titu.
Gertrudis.
Molim te, odvedi me k njoj. -Ne možemo ići u Las Palomas, Pedro.
Više ne.
Tvoj je stric sada general ili nešto. Vlasnik je ranča tvog oca.
Sve je prepuno vojnika. Zato smo morali otići iz logora.
A moj otac?
Dobro je?
Ne znam.
Pokušajte jesti. Ne budete li jeli, morat ću vam ostaviti infuziju.
Znam da me čujete.
Ovdje ste dobro.
Sigurni ste sa mnom i Grace.
Hvala.
Neću dopustiti da vam ponovno naude.
Kunem se.
Kako se osjećaš?
Bolje.
Što je?
Idiot sam.
Zamalo da me nisu ubili... A za što?
Ni očev ranč nisam mogao zaštititi.
Iznevjerio sam vas.
Učinio si što si mogao. -Ne.
Činio sam pogrešku za pogreškom.
Bio sam sebičan.
Pogledaj koliko sam svima naudio.
Nikad više neću vidjeti sina.
Molim te.
Pomozi mi doći do Tite.
Gle ti njega!
Imaš više života od mačke, gade.
Da.
Hoćeš nešto pojesti?
U ovim danima kaosa i zbunjenosti
molimo se za sve one koji se i dalje bore
kako bi vratili mir u Piedras Negras.
Tako se molimo za vlasnike onih rančeva
koje su napali pobunjenici,
lopovi koji iskorištavaju turbulentnu situaciju u zemlji
kako bi krali i širili paniku.
Mračna su ovo vremena.
No i dalje vjerujemo u Svetog Oca.
Vjerujemo i u našu vojsku
koju predvodi ovdje prisutan general Felipe Muzquiz.
Neka obasja sve svojom svjetlošću
i u našu se voljenu zajednicu vrati mir.
Ustanite.
Kada će se sve vratiti u normalu? -Bez Madera na vlasti,
bilo je logično da se Villine pobunjeničke grupe povuku.
Još ih je vrlo malo ostalo. Skrivaju se u brdima.
U brdima i ovdje.
Napadaju rančeve, kradu stoku.
Pitanje je dana kada će pasti ti lopovi.
Generale Muzquiz, imate li trenutak?
Bio sam vrlo jasan da nemamo o čemu razgovarati.
Biste li radije da vičem?
Sumnjam da možete izazvati veću pozornost.
Vaša se obitelj istaknula u Piedras Negrasu.
Što želite?
Trebam posebno odobrenje za kćer Rosauru.
Trebam je na ranču. -Udovicu krijumčara oružjem?
Ona nije ništa učinila.
Vrati li se vaša kći, neću imati izbora, morat ću je uhititi.
Podsjećam vas da sam vam ja predala nećaka.
A zauzvrat poštedio sam vašu drugu kćer, onu pobunjenicu.
Kvit smo.
Ispričavam se. -Čekajte.
Nudim vam dio svoje zemlje.
Po vrlo dobroj cijeni. -Ne bih je uzeo ni da mi je darujete.
Trebalo bi mi mnogo novca da uzgojim nešto ondje.
Ta je zemlja...
Suša od vas.
Životinja ste.
Nemojte zaboraviti da ste žena
i sami ste.
Kad bih želio,
mogao bih vam uzeti svu zemlju.
Jasno?
Felipe.
Da, ljubavi?
Sveta Marijo, Majko Božja,
moli za nas grešnike, sada i na času smrti naše.
Zdravo, Marijo, milosti puna Gospodin s tobom.
Blagoslovljena ti među ženama i blagoslovljen plod utrobe tvoje, Isus.
Sveta Marijo, Majko Božja, moli za nas grešnike, sada i na času smrti naše.
To nije tvoje, Nicolás.
Samo gledam.
Zašto je Nicolás još tu?
Dogovorili smo se da ode.
Trebamo ljudi.
Nije od povjerenja.
Da je izdajnik, već bi nas predao.
A Muzquizova zasjeda? Misliš da je to bilo slučajno?
Već smo razgovarali o tome. -I ništa nismo postigli.
Znam da ti smeta, ali tišina neće to izbrisati.
Pedro ne smije ići u Las Palomas. -Zašto?
Sve će nas dovesti u opasnost. Mogu ga slijediti.
Pa koliko ćemo se još skrivati?
Ne znam, dok ne dobijemo zapovijed.
Moramo djelovati. Ljudi čekaju i više gotovo nemamo zaliha.
Javi mi kada se prestaneš samosažalijevati.
Podijelit ćemo preostali grah i kukuruz.
I sušit ćemo meso.
Barem dok se ne regulira ciklus kokoši.
Ali nema mnogo hrane za kokoši. Da je spremimo? -Nahranite ih. Trebamo jaja.
I malo je vode u bunaru. Neće biti za još tjedan dana.
Nitko se neće lupati.
Kiše su daleko.
Upamtite, Bog stišće, ali ne davi.
Izvući ćemo se.
Tražila sam zajam. Odobrit će ga, ali trebam vašu pomoć.
Dobro?
Promijenite face. Sve će biti dobro.
Zatvorite vrata.
Da, gđo Elena.
Idemo. -Da.
Što piše?
Kćeri, situacija je sve opasnija. Nisi sigurna u Las Palomasu.
Ostani gdje jesi do daljnjega. Bog te blagoslovio.
Ne mogu se vratiti.
Preopasno je.
Pa što će se dogoditi?
Tko će se brinuti o tebi?
Neka se ispuše.
Treba grob kako bi mogla plakati za mužem.
Nadam se da će se uskoro moći vratiti u Piedras Negras.
I ja.
Ovuda.
Izvolite sjesti.
Dobro. Doveo sam vas ovamo jer vam želim nešto reći.
Jednom davno...
Jedan je alkemičar otkrio prvi kemijski element u povijesti.
Fosfor.
Shvatio je da se zapali kad se pomiješa s kisikom.
Ovo ovdje čisti je kisik.
Dobio sam ga kad sam dekomponirao vodikov peroksid.
Kako bi se šibica zapalila,
treba ti detonator.
Jedino tako možemo dobiti svjetlost i toplinu.
Govorim vam ovo jer je moja baka, kickapoo, govorila
da naša duša funkcionira tako, kao da je u svakom od nas kutija šibica.
Ali u našem slučaju
kisik je dah voljene osobe.
A detonator užitak njezine blizine,
njihova toplina. To je ono što nam treba da zapalimo vatru.
Tita, vrlo je bitno pronaći te elemente i zapaliti tu unutarnju svjetlost
kako bismo imali ispunjen život.
U protivnom, ta će se kutija šibica smočiti i više ih nećemo moći zapaliti.
U životu postoje trenuci kada moramo pronaći novi detonator.
Jedino ćemo tako zapaliti vatru i spriječiti da se šibica ugasi.
Tita, znam da ste mnogo toga proživjeli.
Ali baka mi je govorila da, uzmeš li šibicu
i zapišemo li to što nas muči, može nam pomoći nositi se s boli.
Kako bi bilo da počnemo od razloga zašto ne govorite?
Gledajte.
Biste li pokušali to zapisati?
Spreman?
Pazi na moju sestru.
Misliš li da će me prihvatiti?
Nadam se.
Ne govorim zato što ne želim.
Brown je shvatio taj čin pobune
kao Titin prvi korak na dugom putu do njezine slobode.
Tada se usudio zamisliti da bi on možda mogao biti detonator u Titinu životu.
I ovo...
Dobar tek. -Također. Dobar tek, Alex.
Što je ovo?
Hrana, Alex.
Ukusna hrana.
Rostbif. Voliš to.
Više ne.
Ali imamo to.
Jedi, Alex, ukusno je.
Ali izgleda odvratno. -Sine...
Neću to jesti. -Onda se udalji od stola.
Možeš ići u sobu.
Doktore...
Proći će ga.
Smijem li to pojesti?
Tita od malih nogu nije mogla podnijeti da netko bude gladan.
Pomogla si mu! Uzeo je tvoju kobilu! Ulove li ga, gotovi smo! Rekao sam ti!
Nisam ga mogla spriječiti, Juane. -Pedro je sada glavni ovdje?
Otkad si protiv mene?
Nisam protiv tebe, Juane!
Ali cuga i poraz te izjedaju!
Juan!
Juan! -Što je?
Nicolás!
Uzeo je tvog konja i pušku i otišao je!
Rekla sam ti da je izdajnik!
Moramo što prije otići odavde.
Pas mater!
Pokupite sve! Odlazimo!
Brzo! - Idemo!
Brzo! Uzmite sve!
Idemo!
Dobra večer.
Ispričavam se.
Sjećam se da ste obožavali kuhati.
Važno je aktivirati detonator za vaš oporavak
pa sam mislio da ste možda spremni pokušati.
Kuhinja vam je na raspolaganju.
Kada god želite.
Detonator.
Tužna si, kćeri.
Normalno.
Mnogo si izgubila.
Ako tvoje srce to ne osjeća, ne moraš kuhati.
Upamti, jedino o tebi ovisi hoćeš li opet biti sretna.
Nemoj dopustiti da tvoja sreća ovisi o nekome drugom.
Doktore!
Imamo dovoljno drva.
Što radite?
Pokušavam se prisjetiti kako se gradi.
Alex, pomogneš mi?
Da. -Oprezno, Alex!
Iznenadit ćemo Titu.
Dođi. Oprezno.
Onda? -Da.
Koliko? -Dva.
Generale!
Da, bio je logor, ali više nema nikoga! Otišli su prije nekoliko dana.
Pročešljajte brda i pronađite tog izdajnika.
Ne vraćajte se bez njega.
Ovaj ću ga put osobno objesiti na stablo.
Idemo!
Njega pustite!
Možda sam lajavac, ali nisam lažljivac. Rekao sam vam da je vaš nećak živ.
Ne želim vaš novac, generale. -Nego što?
Volio bih jahati s vašom grupom mesojeda.
To ne postoji.
Puste priče i tračevi.
Naravno.
A oni su samo pobunjenici koji pljačkaju rančeve.
Ali vi o tome ništa ne znate, zar ne?
Hvala.
Vrlo sam sretan što vam čujem glas.
Cvijet amarana nevjerojatan je.
Da.
Lijepo je.
Odrežite koliko želite.
Indijanci Huichol zovu ga Wa'vi
i smatraju ga svetim jer izdrži sušu.
Generičko ime dolazi od grčkog "amarantos",
što znači "cvijet koji ne blijedi".
"Alegrias". -Točno. Također se rabi za slatkiše "alegrias".
Slobodno rabim kuhinju?
Vaša je.
Hvala.
Za pripremu "alegriasa" najprije treba osušiti metlice i uzeti sjeme amarana.
Treba staviti grožđice, orahe,
bundevine sjemenke i kikiriki u lonac i peći sve na laganoj vatri.
U drugoj ćemo zdjeli rastopiti dosta smeđeg šećera
i dodati med i nekoliko kapi limunova soka.
Smjesi se dodaju pečene sjemenke i očišćeni amaran.
Svi se sastojci promiješaju
i napune se kalupi za slatkiše.
Kad je kušala slatki šećer i med,
Tita je osjetila toplinu oko srca.
Olakšanje. Milovanje.
Možda je to bio prvi znak da bi njezina sudbina, prvi put,
mogla biti u njezinim rukama.
SLATKIŠI "ALEGRÍAS" OD AMARANA
Cvrčak iz Jeruzalema
Svjetlosti zvijezda
Cvrčak iz Jeruzalema
Spavaj
Zove se Emma.
Umrla je kad je rodila Alexa.
Posteljica se slijepila s maternicom i nisam je mogao spasiti.
Bila je sjajna žena.
Otad, kada god nekog izliječim, imam osjećaj da vratim malo izgubljenog.
Moram vam priznati...
Kad ste došli ovamo, silno sam se bojao da ću i vas izgubiti.
Tita...
Znam što ste osjećali prema Pedru Muzquizu.
I znam da tugujete.
Ali vjerujte,
svaka bol,
ma kako velika bila,
nestane.
Život je velikodušan.
I stalno nam daje priliku da budemo sretni.
Laku noć.
Delfino.
Vas su strijeljali.
I sazna li tko da sam živ,
ubit će me.
Došao sam po Titu.
Gospođica više nije ovdje.
SAN ANTONIO TEKSAS
Dobar dan. -Dobro došli.
Hvala.
Dobro došla Rosaura.
Tvoji posjeti čine veliko dobro mom prijatelju.
Izvolite. -Hvala.
Kako ste, g. Pedro?
Ova prokleta bolest...
Kažu da samo kmetovi obolijevaju od nje.
A pogledaj mene.
Umirem kao kmet.
Tifus ne pravi razlike.
A ti?
Kako si?
Tužan sam kad te vidim takvu.
Vrijeme je da nastaviš živjeti.
Ne, nikada neću zaboraviti Pedra.
Tugovat ću cijeli život.
Baš kao moja majka.
Oprostite...
Nisam vas htjela rastužiti.
Tvoji...
Od tvojih mi je posjeta bolje.
Rosaura, premlada si.
Nastavi dalje.
Znam da mi samo želite najbolje.
Ali ne znam kako.
Dobar dan.
Sviđa li vam se?
Predivno je.
Alex će biti presretan.
Silno sam vam zahvalan.
Ja vama moram zahvaliti na svemu što ste učinili za mene.
Slažete li se da prijeđemo na "ti"?
Johne.
Da.
Razmišljala sam
i ne želim se vratiti u Las Palomas.
Sretna sam ovdje.
Slobodna.
Možda je taj osjećaj sreće koji je Tita prenijela na slatkiše
ohrabrio dr. Browna da toga dana djeluje.
Sada je bio siguran da bi on mogao biti detonator koji Tita treba.
Ostani koliko želiš.
Hvala.
Osjećao se spremnim ponovno voljeti.
Tita...
Možemo li razgovarati?
Da.
Dođi.
Ne želim te dovesti u neugodnost,
ali već ti dugo želim nešto reći.
Čudno je...
Kad si došla, pretpostavljalo se da ja tebe moram izliječiti,
ali zapravo si ti meni vratila život.
Spreman sam suočiti se s tvojom majkom i svim posljedicama
jer znam da zaslužuješ biti sretna.
Mislim da ti mogu pružiti tu sreću.
Tita...
Hoćeš li se udati za mene?
Toga popodneva
sva pozornost, sigurnost i nježnost koje nikada nije imala
pomogle su Titi da donese odluku.
Da.
Da? -Da!
Da.
Tko želi poginuti?
Odlazi, Nicoláse! -Ne.
Najprije ću uzeti ono što je moje. -Nitko neće ući na ranč!
Branila sam ovu kuću s hrabrošću kakvu ti nikad nećeš imati!
Smirite se.
Gospođo!
Ne dirajte djevojku!
Vodi je!
Pustite je!
Puštajte je, životinje! Pustite je!
Da vidimo znate li ovu...
Duga sam kao put.
Prolazim poljima i vodenicama.
Ali nisam ni muškarac ni žena.
Ima li noge?
Nema noge, ali zna svoj tok.
Struja?
Zamalo!
Rijeka? -Tako je, Alex!
Znao sam! Pobijedio sam!
Znao sam da ćeš pogoditi.
Slatkiši su super! -Fini su, Tita. Hvala.
Hvala, Tita. -Hvala.
Hvala što činiš ovo. -Još čaja?
Ja ne bih, hvala.
No poželi laku noć, Alex. Vrijeme je za krevet.
Smijem li još jedan?
Trebalo bi biti za sve.
U kuhinji ima još. Uzmi ondje.
Ali najprije ću te škakljati!
Grace, pomozi mi! -Evo me! Dođi!
Mislim da je već kasno. -Molim te!
Nemoj se prehladiti.
Tata! Tata!
Zašto moram ići spavati?
Zato što si još mali.
Ali sutra ćemo se opet igrati. -Obećavaš? -Da.
Dobro, idem spavati, ali jedino ako ideš sa mnom.
U redu, idemo.
Dobro si?
Da, sve je u redu.
Nosim te ili hodaš?
Nosi me. -Da?
Idemo.
Odmah se vraćam.
Tata, imam zagonetku za tebe. -Hajde.
Prolazi vodenicom...
Ne ide tako.
U redu, ispočetka.
Prolazi poljima...
Kažu da Pedro nije mogao vidjeti Titu u zagrljaju drugog.
I da mu je te večeri srce puknulo.
I sva ljubav koju je nekoć osjećao pretvorila se u ljubomoru i mržnju.
No znam da ništa od toga nije istina.
I baš te noći shvatio je
da će njegova prisutnost uzrokovati Titi samo još veću patnju.
U tom trenutku,
slomljena srca,
Pedro je donio tešku odluku i žrtvuje svoju ljubav
kako bi Tita bila sretna.
Idemo!
Hajde, idemo!
Idemo!
Prema romanima Laure Equivel: "Kao voda za čokoladu" i "Titin dnevnik"
Delfino? -Vaša majka, gđice Tita...
U SLJEDEĆOJ EPIZODI...
Pomilovanje. Potpisao ga je predsjednik osobno.
Što radiš tu, Tita de la Garza? -Pomoći ću vam.
Gdje je Fina? Ne diraj me!
Budite oprezni, doktore... Tita vam može uništiti život.
Nikada ga neće prestati voljeti.
MEDIATRANSLATIONS