מה את מבשלת? -פרנץ' טוסט.
רוצה קצת?
מה קורה?
אני מת.
חלומות כאלה ממלאים כמה דפים מהיומן של דודה רבתא-רבתא שלי, טיטה.
אפילו בחלומות היא לא הורשתה להימלט מהמציאות העצובה שלה.
מותו של רוברטיטו,
השנאה העמוקה שהניעה את אמה לכלוא אותה במקום ההוא,
והחדשות האחרונות על הוצאתו להורג של פדרו
נטלו ממנה לבסוף את קולה.
אומרים שטיטה בכתה כל כך הרבה,
שנגמרו לה הדמעות.
אז היא המשיכה לבכות,
עד שהיא התייבשה מבפנים.
באותם ימים, בין אם זה צירוף מקרים או לא,
עברה פיידראס נגראס את הבצורת הגרועה בתולדותיה.
אבל טיטה לא ידעה שבמרחק קילומטרים ספורים מכלאה
התרחש נס.
יש הטוענים שהקליע חדר לריאות, והחמיץ את הלב.
אחרים טוענים שחל מעצור ברובהו של החייל,
ורק רסיסי קליעים הגיעו לחזה שלו.
אישית, אני עדיין חושבת שהגורל התערב
כדי שפדרו מוזקיז לא ימות רחוק מטיטה.
חוות לאס פלומאס
יש לך את הכתובת הנכונה? -כן.
אז תזדרז! -בוא.
אל תעז לעצור.
אם גברת אלנה תגלה, היא תהרוג אותנו!
איגל פאס טקסס
זאת טיטה דה לה גרזה.
מה קרה? -היא צריכה עזרה.
תן לי שנייה.
דוקטור, איך נוכל לעזור לך?
בוקר טוב, אם המנזר.
באתי לבקר את טיטה דה לה גרזה.
טיטה? -כן.
אני ידיד של המשפחה שלה, את יודעת. אלנה ביקשה ממני לבקר אותה.
היא אישה עסוקה מאוד.
היא רוצה לוודא שטיטה בסדר.
תוכלי לקחת אותי אליה?
הילדה הזאת לא אכלה, אז לא יזיק אם רופא יבדוק אותה.
טיטה.
אלוהים! -אנחנו לא יודעים מה עוד לעשות.
היא אפילו לא פותחת את הפה.
ואלנה לא שלחה לנו אפילו אגורה,
אז בכנות, אנחנו לא יודעים מה לעשות.
היא מיובשת לגמרי.
מה אתה עושה? אתה צריך את הסכמתה של אימה, דוקטור.
את באמת חושבת שהאישה הזו יכולה לחכות?
אין לך זכות לקחת אותה לשום מקום.
אם טיטה תמות, את תהיה אחראית!
את רוצה לשאת את הנטל הזה?
אני אספר לגב' אלנה על זה!
הוא שם, מאחור.
פדרו.
גרייס.
גרייס!
תביאי לי את הנסיוב, בבקשה.
אבא, מי זאת?
קוראים לה טיטה.
היא תהיה בסדר? -כן.
דוקטור. -תודה.
עוד משהו? -לא, תודה.
בואי.
מחנה המורדים קניון סנטה אלנה
פדרו?
חרטרודיס? -בוקר טוב.
איפה אני? -אתה איתנו, פדרו.
אתה כאן כבר כמה ימים. -ימים?
חשבנו שלעולם לא תתעורר.
אתה בר מזל, פדרו. אתה חי.
הסרט הזה היה איתך כל הזמן הזה.
טיטה. אני חייב...
אני חייב למצוא את טיטה.
חרטרודיס...
קחי אותי אליה, בבקשה.
אנחנו לא יכולים לנסוע ללאס פאלומס, פדרו.
כבר לא.
דוד שלך הפך לגנרל או משהו.
החווה של אבא שלך בבעלותו עכשיו.
יש חיילים בכל מקום, לכן נאלצנו לעזוב את המחנה.
מה עם אבא שלי?
הוא יודע? -אני לא יודע.
תנסי לאכול משהו.
לעולם לא תתאוששי אם לא תאכלי.
אני יודע שאת שומעת אותי.
זה בסדר.
את בטוחה איתי ועם גרייס.
תודה.
לעולם לא אתן להם לפגוע בך שוב.
אני נשבע.
איך אתה מרגיש? -יותר טוב.
מה קרה? -אני אידיוט.
כמעט נהרגתי, ובשביל מה?
לא הצלחתי אפילו להגן על החווה של אבא שלי.
אכזבתי אתכם.
עשית מה שיכולת. -לא.
עשיתי טעות אחרי טעות.
הייתי אנוכי.
תראי את כל הנזק שגרמתי.
לעולם לא אראה שוב את הבן שלי.
בבקשה.
תעזרי לי להחזיר את טיטה.
תראה אותך.
יש לך יותר חיים מלחתול, בנאדם.
כן.
מה עכשיו?
בימים אלה של כאוס ובלבול
אנו מתפללים למען כל אלה שממשיכים להיאבק
כדי להשיב את השלום אל פיידראס נגראס.
אנו מתפללים גם למען בעלי החוות
אשר הותקפו על ידי המורדים.
נוכלים שמנצלים את מצבה המביש של ארצנו
כדי לבזוז ולהפיץ פאניקה.
אלה זמנים אפלים.
אבל אנחנו עדיין בוטחים באל הקדוש שלנו.
אנחנו סומכים גם על הצבא שלנו,
בראשות הגנרל פליפה מוזקיז.
מי ייתן ואורו יאיר לכל עבר
כדי להשיב את השלום לקהילה האהובה שלנו.
נא לקום.
מתי הכול יחזור לקדמותו?
עכשיו שמדרו איננו, תיארנו לעצמנו שקבוצות המורדים של ויה ייסוגו.
רק מעטים מהם נשארו להסתתר בהרים, נכון?
בהרים וכאן.
הם תוקפים חוות וגונבים בקר.
אנחנו נתפוס את הפושעים האלה תוך ימים ספורים.
גנרל מוזקיז, אפשר לדבר איתך?
הבהרתי היטב שאין לנו על מה לדבר.
אתה מעדיף שארים את הקול?
אני לא חושב שזה יעזור לך למשוך יותר תשומת לב.
המשפחה שלך עשתה חתיכת סצנה בפיידראס נגראס.
מה את רוצה? -אני צריכה אישור מיוחד לבת שלי, רוסאורה.
אני צריכה אותה בחווה. -אלמנה של סוחר נשק?
היא לא עשתה כלום.
אם הבת שלך תחזור, לא תהיה לי ברירה אלא לעצור אותה.
תן לי להזכיר לך שהסגרתי את האחיין שלך בעצמי.
ואני נותן לבת השנייה שלך לחיות בתמורה למורדת.
השתווינו.
ברשותך. -חכה.
אתן לך חלק מאדמתי. אני אציע לך עסקה נהדרת.
לא הייתי מקבל את זה כמתנה אפילו כמתנה.
צריך הרבה כסף כדי לגדל שם משהו.
האדמה הזאת יבשה יותר ממך.
אתה חיה.
אל תשכחי שאת אישה ואת לבד.
אם הייתי רוצה, הייתי יכול לקחת ממך את כל האדמה שלך.
את מבינה?
פליפה. -כן, יקירתי.
מריה הקדושה, אם האלוהים, התפללי בעדנו, החוטאים,
עתה ובשעת מותנו, אמן.
מריה הקדושה, מלאת החסד, אלוהים עמך.
ברוכה את בנשים,
וברוך פרי בטנך, ישו.
מריה הקדושה, אם האלוהים, התפללי בעדנו, החוטאים,
עתה ובשעת מותנו, אמן.
זה לא שלך, ניקולס.
אני רק מציץ.
אה, בסדר.
למה ניקולס עדיין כאן?
הסכמנו לשחרר אותו.
אנחנו צריכים גברים.
הוא לא אמין.
אם הוא היה בוגד, הוא כבר היה מסגיר אותנו.
מה לגבי המארב של מוזקיז? לדעתך זה היה צירוף מקרים?
כבר דיברנו על זה, חרטרודיס. -אבל לא הגענו למסקנות.
אני יודעת שאתה לא רוצה לדבר, אבל שתיקה לא תמחק את זה.
אי אפשר לתת לפדרו לנסוע ללאס פלומאס. -למה לא?
הוא יסכן את כולנו, הם עלולים לעקוב אחריו.
כמה זמן נמשיך להסתתר?
אני לא יודע, עד שנקבל את הפקודה.
אנחנו חייבים לפעול. בני עמנו מחכים וכמעט נגמרה לנו האספקה.
תודיע לי כשתסיים לרחם על עצמך.
נחלק את מה שנשאר מהשעועית והתירס.
ונשמר את הבשר,
לפחות עד שהתרנגולות יתחילו להטיל באופן קבוע.
אין הרבה דגנים לתרנגולות. שנאחסן את זה?
תני להן את זה, פינה, אנחנו צריכים ביצים.
אין הרבה מים, גברתי. זה לא יספיק לשבוע.
אז שאף אחד לא יתקלח. נחכה לעונת הגשמים.
תזכרו, אלוהים לא מעמיס עלינו יותר מכפי יכולתנו לשאת.
אנחנו נעבור את זה.
ביקשתי הלוואה והם יתנו לי אותה, אבל אני זקוקה לעזרתכם.
בסדר?
מספיק עם הפרצופים העצובים, אנחנו נהיה בסדר.
תסגרו את הדלתות. -כן. גברת אלנה.
קדימה. -כן.
מה כתוב?
בתי, זה נעשה מסוכן יותר מיום ליום.
את לא בטוחה בלאס פלומאס.
תישארי איפה שאת עד שיבחינו בך. שאלוהים יברך אותך.
אני לא יכולה לחזור.
זה מסוכן מדי.
אז מה יקרה?
מי יטפל בך?
תני לה להוציא הכול.
היא צריכה קבר כדי לבכות את בעלה.
אני מקווה שהיא תחזור בקרוב לפיידראס נגראס.
גם אני.
מכאן.
שבי, בבקשה.
טוב. הבאתי אותך לכאן כדי לספר לך משהו.
לפני זמן רב,
אלכימאי גילה את היסוד הכימי הראשון בהיסטוריה.
זרחן.
הוא הבין שכשמערבבים אותו עם חמצן, הוא מתלקח.
מה שאת רואה כאן הוא חמצן טהור.
הפקתי אותו באמצעות פירוק מי חמצן.
כדי לגרום לגפרור לבעור, צריך מאיץ.
זו הדרך היחידה ליצור את האור והחום שלו.
אני מספר לך את זה כי סבתי שהיתה משבט הקיקאפו
נהגה לומר שהנשמה שלנו מתקיימת על פי עיקרון דומה.
דמייני שיש קופסת גפרורים בתוך כולנו.
במקרה שלנו, החמצן הוא הנשימה של האדם האהוב.
והמאיץ הוא העונג שנוכחותו מביאה, החום שלו.
זה מה שאנחנו צריכים כדי להצית את האש הזאת.
טיטה, חשוב מאוד
למצוא את היסודות הנכונים כדי להצית את הלהבה הפנימית
ולחיות חיים משמעותיים.
אחרת, קופסת הגפרורים עלולה להירטב ולעולם לא להידלק שוב.
יש רגעים בחיים שבהם צריך למצוא מאיץ חדש.
רק אז נדליק את האש כדי למנוע מהלהבה לכבות.
טיטה, אני יודעת שעברת הרבה.
אבל סבתא שלי אמרה לי שאם ניקח גפרור
ונכתוב מה מכאיב לנו, אולי זה יעזור להקל על הכאב.
למה שלא נתחיל בלגלות למה את לא מדברת?
תראי.
את רוצה לכתוב את זה כאן?
אתה מוכן?
תשמור על אחותי.
את חושבת שהיא תקבל אותי בחזרה?
אני מקווה.
אני לא מדברת כי אני לא רוצה.
בראון הבין שמעשה המרד הזה
היה הצעד הראשון במסעה הארוך של טיטה לעבר חירותה.
אז הוא העז לדמיין שאולי הוא יוכל להיות המאיץ בחייה של טיטה.
זהו זה.
תיהני, תיהנה מהארוחה.
מה זה? -זה אוכל, אלכס, אוכל טעים.
זה רוסטביף, אתה אוהב את זה. -כבר לא.
אין שום דבר אחר.
תאכל, אלכס, זה טעים.
אבל זה נראה מגעיל. -בן.
אני לא אוכל את זה. -אז סיימת כאן.
אתה יכול ללכת לחדר שלך.
דוקטור, הוא יהיה בסדר.
אני יכול לאכול את זה?
מאז שהיתה ילדה, טיטה לא יכלה לשאת לראות מישהו אחר רעב.
עזרת לו! הוא לקח את הסוס שלך!
אם יתפסו אותו, הלך עלינו. אמרתי לך! -לא יכולתי לעצור אותו, חואן.
פדרו הוא הבוס כאן עכשיו או מה?
ממתי את נגדי? -אני לא נגדך, חואן!
אבל האלכוהול והתבוסה עושים לך בלגן בראש!
חואן!
מה? -זה ניקולס.
הוא לקח את הסוס והרובה שלך ועזב.
אמרתי לך שהוא מלשן! -אנחנו צריכים להסתלק בהקדם האפשרי.
בן זונה!
תפרקו את המחנה, אנחנו עוזבים!
כן! -קדימה!
מהר, קחו הכול, קדימה!
ערב טוב.
סליחה,
אבל זכרתי כמה את אוהבת לבשל.
הפעלת המאיץ חשובה להחלמה שלך,
אז חשבתי שאולי תהיי מוכנה לנסות.
המטבח שלנו עומד לרשותך.
מתי שתרצי.
המאיץ.
את עצובה, ילדונת.
זה נורמלי.
איבדת הרבה.
את לא חייבת לבשל אם הלב שלך לא מרגיש את זה.
אל תשכחי שהאושר שלך תלוי בך.
אל תיתני לאושר שלך להיות תלוי במישהו אחר.
דוקטור!
יש לנו מספיק עצים.
מה אתה עושה?
אני מנסה לזכור איך לבנות.
אלכס, אתה יכול לעזור לי?
כן. -זהירות, אלכס!
נכין הפתעה לטיטה.
הנה, בזהירות.
נו? כמה? -כן. שניים.
גנרל!
היה כאן מחנה, אבל הם נעלמו. הם בטח עזבו לפני כמה ימים.
לכו לגבעות ותמצאו את הבוגד הזה.
אל תחזרו הנה בלעדיו.
הפעם אתלה אותו על עץ בעצמי.
קדימה! -תן לו ללכת.
אולי יש לי פה גדול, אבל אני לא שקרן.
אמרתי לך שהאחיין שלך בחיים.
אני לא רוצה את הכסף שלך, גנרל. -אז מה?
אני אשמח להצטרף לצוות אוכלי הבשר שלך.
אין דבר כזה.
הכול רכילות ועדות שמיעה.
בטח.
אלה פשוט מורדים שאוהבים לבזוז חוות.
אתה לא יודע על זה משהו במקרה, נכון?
תודה.
משמח אותי מאוד להקשיב לקול שלך.
פרחי ירבוז הם מדהימים.
כן, הם מקסימים.
את יכולה לקטוף אותם אם את רוצה.
ידעת שבני שבט הויצ'ול קוראים להם ואבי
והם קדושים להם כי הם עמידים בבצורות?
שמם הגנרי מגיע מהמילה היוונית אמרנטוס, שמשמעותה "הפרח שלא דוהה".
אושר. -בדיוק.
אפשר להשתמש בהם גם כדי לאפות "שמחות".
אפשר להשתמש במטבח שלך?
הוא שלך. -תודה.
כדי להכין את השמחות, קודם צריך לייבש את המכבדים
כדי להפריד את זרעי ירבוז.
צריך להוסיף צימוקים, אגוזים,
זרעי דלעת ובוטנים לתבשיל
ולתת לזה להתבשל על חום נמוך.
בסיר נוסף, צריך להמס כמות נדיבה של סוכר חום.
לאחר מכן מוסיפים דבש וכמה טיפות לימון.
מוסיפים את הזרעים הקלויים לתערובת הזאת יחד עם הירבוז הנקי.
מערבבים את כל הרכיבים וממלאים את התבניות כדי לעצב את השמחות.
כשהיא טעמה את המתיקות של הסוכר החום והדבש,
טיטה הרגישה את החום מחבק את ליבה.
היא חשה בהקלה, בליטוף.
אולי זה היה סימן לכך שגורלה, בפעם הראשונה,
היה בידיה.
שמחות ירבוז
צרצר ירושלים
אור כוכבים
צרצר ירושלים
תישן
לילה טוב, בן.
קראו לה אמה.
היא מתה כשילדה את אלכס.
השלייה התחברה לרחם ולא יכולתי להציל אותה.
היא היתה אישה נהדרת.
עכשיו, בכל פעם שאני מרפא מישהו, אני חש שאני מחזירה חלק ממה שאיבדתי.
אני חייב להתוודות
שכשהגעת לכאן פחדתי לאבד גם אותך.
טיטה, אני יודע מה הרגשת כלפי פדרו מוזקיז.
ואני יודע שאת מתאבלת.
אבל תסמכי עליי,
כל כאב,
לא משנה כמה הוא גדול,
נעלם.
החיים נדיבים.
הם נותנים לנו הזדמנויות להיות מאושרים כל הזמן.
לילה טוב.
דלפינו.
הוצאת להורג.
אם מישהו יגלה שאני בחיים, יהרגו אותי לתמיד.
באתי למצוא את טיטה.
הגברת כבר לא פה.
סן אנטוניו טקסס
אחר צהריים טובים. -ברוכה הבאה.
תודה.
ברוכה השבה, רוסאורה.
הביקורים שלך מועילים מאוד לחבר שלי.
היכנסי. -תודה.
מה שלום פדרו?
המחלה הארורה הזאת.
היא משפיעה רק על פועלים בשדה, הם אמרו.
עכשיו תסתכלי עליי.
אני גוסס כמו פועל.
טיפוס לא עושה הבחנות.
ואת?
מה שלומך?
מעציב אותי לראות אותך ככה.
הגיע הזמן שתמשיכי בחייך.
לא, לעולם לא אשכח את פדרו.
אתאבל כל חיי.
בדיוק כמו שאימא שלי התאבלה.
אני מצטערת, אני לא רוצה להעציב אותך.
הביקורים שלך,
עוזרים לי להרגיש טוב יותר.
רוסאורה, את צעירה מדי.
תמשיכי הלאה.
אני יודעת שאתה מאחל לי רק טוב.
אבל אני לא יודעת איך.
אחר צהריים טובים.
מוצא חן בעיניך? -אני מת על זה.
אלכס ישמח מאוד.
יש לי המון דברים להודות לך עליהם.
אני צריכה להודות לך על כל מה שעשית למעני, דוקטור.
אכפת לך אם אפנה אלייך באופן לא רשמי?
בכלל לא.
כן.
חשבתי על זה.
אני לא רוצה לחזור ללאס פלומאס.
אני מרגישה מאושר כאן.
אני מרגישה חופשיה.
אולי תחושת האושר שטיטה החדירה לשמחות הללו
היא שעוררה את ד"ר בראון לפעול.
כעת הוא היה בטוח שהוא יכול להיות הזרז שטיטה זקוקה לו.
תישארי כמה שתרצי.
תודה.
הוא הרגיש מוכן לאהוב שוב.
טיטה, אפשר לדבר איתך? -בטח.
בואי.
אני לא רוצה לצער אותך,
אבל יש משהו שרציתי לספר לך.
זה משונה.
כשהגעת לכאן לראשונה, אני הייתי אמור לטפל בך.
אבל את החזרת אותי לחיים.
אני מוכן להתמודד עם אימא שלך ועם ההשלכות שזה עלול לגרום
כי אני יודע שמגיע לך להיות מאושרת.
אני חושב שאני יכולה להעניק לך את האושר הזה.
טיטה,
התינשאי לי?
באותו אחר צהריים, כל הביטחון הזה, הדאגה
והעדינות שמעולם לא היו לה,
עזרו לטיטה להחליט.
כן.
כן? -כן!
כן.
באנו למצוא את הבוסית שלך.
עזוב אותי!
תפתחו, גברת אלנה!
לפתוח!
מי רוצה להיהרג?
צא מכאן, ניקולס! -לא. קודם אני אקח את מה ששייך לי.
אף אחד לא נכנס לחווה הזאת!
הגנתי על הבית הזה באומץ רב יותר מכפי שיהיה לך אי פעם.
תירגעי.
גברתי!
אל תיגע בילדה!
קח אותה. היא שלך. -עזבו אותה!
עזבו אותה, חיות! עזבו אותה!
נראה אם אתם מכירים את זה.
אני ארוך כמו כביש.
אני עובר דרך השפע ודרך טחנות הרוח.
אבל אני לא גבר או אישה.
יש לו רגליים?
אין לו רגליים, אבל הוא יודע לרוץ.
הזרם? -כמעט!
נהר? -נכון, אלכס!
ידעתי, ניצחתי!
ידעתי שתנחש.
השמחות האלה טעימות מאוד.
הן טעימות מאוד, טיטה. תודה.
תודה, טיטה. -תודה.
תודה שאת עושה את זה. -עוד תה?
אני בסדר, תודה.
תגיד שלום, אלכס. הגיע הזמן ללכת לישון.
אפשר לקבל את האחרון? -זה אמור להיות בשביל כולנו!
יש עוד במטבח. לך תביא. -נו, טוב.
אבל קודם, אני אדגדג אותך!
גרייס, תעזרי לי! -הנה אני באה! בוא הנה!
אני חושבת שכבר מאוחר. -בבקשה!
שלא תתקררי.
בסדר.
אבא! תגיד לי למה אני צריך ללכת לישון.
אתה צריך ללכת לישון כי אתה ילד.
אבל נשחק מחר.
אתה מבטיח? -כן.
אני אלך לישון, אבל רק אם תבוא איתי.
בסדר, בוא נלך.
את בסדר?
כן. אני בסדר.
שאשא אותך? -תרים אותי.
כן? קדימה.
אני כבר חוזר.
אבא, יש לי חידה בשבילך. -בוא נראה.
זה עובר דרך טחנת הרוח... -זה לא הולך ככה.
בסדר, אני אתחיל שוב. זה עובר דרך השדות...
אומרים שפדרו לא יכול היה לראות את טיטה בזרועותיו של מישהו אחר.
באותו לילה, ליבו נשבר.
וכל האהבה שהוא חש כלפיה הפכה לקנאה ולרוע לב.
אבל אני יודעת ששום דבר מזה לא נכון.
באותו לילה הוא הבין
שנוכחותו יכולה רק להביא עוד סבל לחייה של טיטה.
באותו רגע, כשליבו נקרע לגזרים,
פדרו הגיע להחלטה הקשה להקריב את אהבתו
כדי שטיטה תהיה מאושרת.
קדימה.
קדימה!
קדימה, זוז!
קדימה!
דלפינו? -זאת אימא שלך, גברת טיטה.
בפרק הבא...
חנינה שנחתמה על ידי נשיא מקסיקו עצמו.
מה את עושה כאן, טיטה?
תני לי לעזור לך. -איפה פינה?
היא הלכה, אני אעזור לך. -אל תיגעי בי!
תיזהר, דוקטור. טיטה יכולה להפוך את חייך סבל.
היא לעולם לא תפסיק לאהוב אותו.
תרגום: גיא טוטקה