Mitä teet? -Köyhiä ritareita.
Haluatko?
Mitä tapahtuu?
Olen kuollut.
Tällaisia unia on monta sivua isotätini Titan päiväkirjassa.
Edes unissa hän ei päässyt pakoon surullista todellisuuttaan.
Pikku-Roberton kuolema,
syvä viha, joka ajoi hänen äitinsä telkeämään hänet tähän paikkaan
ja uutiset Pedron teloituksesta veivät hänen äänensä.
Tita itki niin paljon, että häneltä loppuivat kyyneleet.
Hän jatkoi itkemistä, kunnes hänen sisuksensa kuivuivat.
Niinä päivinä Piedras Negrasissa oli historian pahin kuivuus.
Tita ei tiennyt, että lähellä hänen vankilaansa oli tapahtunut ihme.
Jotkut sanovat, että luoti meni keuhkojen läpi eikä osunut sydämeen.
Toiset väittävät, että kivääri jumittui ja vain luodinsirpaleet osuivat rintaan.
Minä olen sitä mieltä, että kohtalo puuttui peliin,
jottei Pedro Múzquiz kuolisi kaukana Titasta.
LAS PALOMASIN TILA
Painoitko osoitteen mieleesi? -Painoin.
Vauhtia sitten. -Tule.
Älä pysähdy minkään takia.
Jos Elena-rouva saa tietää, hän tappaa meidät.
Kyse on Tita De la Garzasta.
Mitä tapahtui? -Hän tarvitsee apua.
Odota hetki.
Tohtori, miten voimme olla avuksi?
Huomenta, äiti.
Tulin tapaamaan Tita De la Garzaa.
Titaako? -Niin.
Olen hänen perheensä ystävä. Elena-rouva pyysi minua käymään.
Hän on kiireinen nainen.
Hän haluaa varmistaa, että Tita voi hyvin.
Veisittekö minut hänen luokseen?
Tyttö ei ole syönyt, joten lääkärintarkastuksesta ei liene haittaa.
Tita.
Hyvä Jumala. -Emme tienneet, mitä tehdä.
Hän ei edes avaa suutaan.
Elena-rouva ei ole lähettänyt pesoakaan, joten emme tiedä, mitä tehdä.
Hän kärsii nestehukasta.
Mitä teette? Tarvitsette hänen äitinsä luvan.
Luuletko, että hän voi odottaa?
Teillä ei ole oikeutta viedä häntä minnekään.
Jos Tita kuolee, olette vastuussa. Haluatteko kantaa sen taakan?
Kerron Elena-rouvalle tästä.
Hän on tuolla perällä.
Pedro.
Grace!
Tohtori?
Tuo seerumi.
Isi, kuka hän on?
Hänen nimensä on Tita.
Toipuuko hän? -Toipuu.
Tohtori. -Kiitos.
Saako olla muuta? -Ei kiitos.
Tule.
KAPINALLISTEN LEIRI SANTA ELENAN KANJONI
Pedro?
Gertrudis? -Huomenta.
Missä minä olen? -Olet luonamme, Pedro.
Olet ollut täällä monta päivää. -Monta päivääkö?
Luulimme, ettet heräisi koskaan.
Olet onnekas, Pedro. Olet elossa.
Nauha on ollut sinulla koko ajan.
Tita. Minun pitää...
Minun pitää etsiä Tita.
Gertrudis.
Vie minut hänen luokseen.
Emme voi mennä Las Palomasiin. Emme enää.
Setäsi on nyt kenraali tai joku. Hän omistaa nyt isäsi tilan.
Sotilaita on kaikkialla, joten meidän piti lähteä leiristä.
Entä isäni? Onko hän kunnossa? -En tiedä.
Yrittäkää syödä.
Jos ette syö, ette toivu.
Tiedän, että kuulette.
Täällä on kaikki hyvin. Olette turvassa minun ja Gracen luona.
Kiitos.
En anna enää satuttaa teitä.
Vannon sen.
Miten voit? -Paremmin.
Mikä hätänä? -Olen typerys.
Minut melkein tapettiin, ja minkä takia?
En voinut edes suojella isäni tilaa.
Tuotin teille pettymyksen.
Teit voitavasi. -En.
Olen tehnyt virheen toisensa jälkeen.
Olen ollut itsekäs.
Katso, mitä vahinkoa olen saanut aikaan.
En näe poikaani enää koskaan.
Ole kiltti.
Auta minua saamaan Tita takaisin.
Kappas vain. Sinulla on enemmän elämiä kuin kissalla.
Niin on.
Mitä nyt?
Näinä kaaoksen ja sekasorron aikoina
rukoilemme heidän puolesta,
jotka taistelevat palauttaakseen rauhan Piedras Negrasiin.
Rukoilemme myös tilojen omistajien puolesta,
joiden kimppuun kapinalliset ovat hyökänneet.
Roistot käyttävät hyväkseen maamme häpeällistä tilannetta
ryöstääkseen ja levittääkseen paniikkia.
Nämä ovat synkkiä aikoja, mutta luotamme yhä Isä Jumalaan.
Luotamme myös armeijaamme,
jota johtaa kenraali Felipe Múzquiz.
Loistakoon hänen valonsa kaikkialle, jotta rauha palaa yhteisöömme.
Noustaan seisomaan.
Milloin kaikki palaa normaaliksi?
Ilman Maderoa vallassa, oli loogista, että Villan kapinalliset perääntyvät.
Heitähän on enää muutama piilossa vuorilla.
Vuorilla ja täällä.
He hyökkäilevät tiloille varastamaan karjaa.
Rikolliset kaatuvat päivien sisällä.
Kenraali Múzquiz, voimmeko puhua?
Tein selväksi, ettei meillä ole puhuttavaa.
Haluatteko, että koron ääntäni?
En usko, että se toisi lisää huomiota.
Perheenne on kiinnittänyt huomiota Piedras Negrasissa.
Mitä haluatte?
Tarvitsen erikoisluvan tyttärelleni Rosauralle.
Tarvitsen häntä tilalla. -Asekauppiaan leskellekö?
Hän ei ole tehnyt mitään.
Jos tyttärenne palaa, minun on pidätettävä hänet.
Muistutan, että ilmiannoin veljenpoikanne itse.
Vastineeksi annan kapinallisen tyttärenne elää.
Olemme tasoissa.
Suokaa anteeksi. -Odottakaa.
Annan teille osan maistani. Se on hyvä tarjous.
En ottaisi niitä vastaan edes lahjaksi.
Vaatisi paljon rahaa kasvattaa siellä jotain.
Se maa on teitäkin kuivempaa.
Olette eläin.
Älkää unohtako, että olette nainen ja yksin.
Jos haluaisin, voisin viedä teiltä kaikki maanne.
Ymmärrättekö?
Felipe. -Niin, kulta?
Pyhä Maria, Jumalan äiti, rukoile meidän syntisten puolesta
nyt ja kuolemamme hetkellä.
Terve Maria, armoitettu, Herra sinun kanssasi.
Siunattu sinä naisten joukossa ja siunattu kohtusi hedelmä Jeesus.
Pyhä Maria, Jumalan äiti, rukoile meidän syntisten puolesta
nyt ja kuolemamme hetkellä. Aamen.
Se ei ole sinun, Nicolás.
Katson vain.
Hyvä on.
Miksi Nicolás on yhä täällä?
Sovimme, että annamme hänen mennä.
Tarvitsemme miehiä.
Häneen ei voi luottaa.
Jos hän olisi petturi, hän olisi jo ilmiantanut meidät.
Entä Múzquizin väijytys? Luuletko, että se oli sattumaa?
Puhuimme tästä jo, Gertrudis. -Se ei johtanut mihinkään.
Tiedän, ettet halua puhua, muttei vaikeneminen poista sitä.
Emme voi päästää Pedroa Las Palomasiin. -Miksi emme?
Hän vaarantaa meidät kaikki. Häntä voidaan seurata.
Kauanko piileskelemme vielä?
En tiedä. Kunnes saamme käskyn.
Meidän on toimittava. Väkemme odottaa, ja muona on melkein lopussa.
Kerro, kun lopetat itsesäälin.
Jaamme loput pavut ja maissin ja suolaamme lihan.
Ainakin siihen asti, että kanat munivat säännöllisesti.
Kanoille ei ole paljon viljaa. Säästämmekö sen?
Annetaan se niille. Tarvitsemme munia.
Vettä on vähän. Sitä ei riitä viikoksikaan.
Sitten kukaan ei kylve. Odotetaan sateita.
Jumala ei anna suurempaa taakkaa kuin mitä ihminen jaksaa kantaa.
Selviämme tästä.
Pyysin lainaa, ja saan sen, mutta tarvitsen apuanne.
Onko selvä?
Älkää murjottako. Pärjäämme kyllä.
Sulkekaa portit. -Kyllä, Elena-rouva.
Tule. -Tulen.
Mitä siinä lukee?
TYTTÄRENI, TILANNE ON JOKA PÄIVÄ VAARALLISEMPI.
ET OLE TURVASSA LAS PALOMASISSA.
PYSY SIELLÄ, KUNNES SANON TOISIN. JUMALAN SIUNAUSTA. ÄITI
En voi palata kotiin.
Siellä on liian vaarallista.
Mitä sitten tapahtuu?
Kuka huolehtii sinusta?
Anna hänen purkaa tunteensa.
Hän tarvitsee haudan, jolla itkeä miestään.
Toivon, että hän voi pian palata Piedras Negrasiin.
Niin minäkin.
Tätä tietä.
Istukaa, olkaa hyvä.
Toin teidät tänne kertoakseni jotain.
Kauan sitten eräs alkemisti keksi historian ensimmäisen alkuaineen.
Fosforin.
Hän huomasi, että se syttyy hapen kanssa.
Tämä on puhdasta happea.
Sain sitä vetyperoksidin hajoamisprosessin kautta.
Fosforin palamiseen tarvitaan sytytin.
Vain niin saadaan sen valo ja lämpö.
Kerron tämän, koska Kickapoo-isoäitini mukaan sielu toimii samalla tavalla.
Kuvitellaan, että sisällämme on fosforitulitikkuaski.
Meidän tapauksessamme happi on läheisen ihmisen hengitystä.
Sytytin on heidän läsnäolonsa tuoma nautinto, heidän lämpönsä.
Tarvitsemme sitä tulen sytyttämiseen.
On tärkeää löytää alkuaineet sisäisen liekin sytyttämiseen.
Niin voi elää täyttä elämää.
Muuten tulitikkurasia voi kastua, eikä se syty enää koskaan.
Elämässä on hetkiä, jolloin pitää löytää uusi sytytin.
Vasta sitten sytytämme tulen, eikä liekki sammu.
Tiedän, että olette kokenut kovia.
Isoäitini sanoi, että jos otamme tulitikun,
ja kirjoitamme, mikä meitä satuttaa, se voi lievittää tuskaa.
Aloitetaan selvittämällä, miksette puhu.
Katso.
Haluaisitteko kirjoittaa sen tähän?
Oletko valmis?
Pidä huolta sisarestani.
Ottaakohan hän minut takaisin?
Toivon niin.
EN PUHU, KOSKA EN HALUA
Brown tajusi, että tämä kapinallinen teko
oli ensi askel Titan pitkällä matkalla vapauteen.
Hän rohkeni kuvitella, että voisi olla sytytin Titan elämässä.
Kas näin.
Hyvää ruokahalua.
Mitä tämä on? -Ruokaa, Alex. Hyvää ruokaa.
Se on paahtopaistia. Pidät sitä. -En enää.
Ei ole muuta.
Syö, Alex. Se on herkullista.
Se näyttää ällöttävältä. -Poika.
En syö tätä. -Sitten olet valmis.
Voit mennä huoneeseesi.
Tohtori, kyllä hän tokenee.
Saanko syödä sen?
Pienestä pitäen Tita ei ollut kestänyt nähdä ketään nälkäisenä.
Autoit häntä. Hän vei hevosesi. Jos hän jää kiinni, olemme pulassa.
En voinut estää häntä.
Pedroko täällä nyt määrää? Mistä lähtien olet ollut minua vastaan?
En ole sinua vastaan, Juan! Viina ja tappio sekoittivat pääsi.
Juan! -Mitä?
Nicolás otti hevosesi ja kiväärisi. Hän häipyi.
Sanoinhan, että hän on petturi!
Meidän on lähdettävä mahdollisimman pian.
Senkin paskiainen!
Purkakaa leiri! Me lähdemme!
Vauhtia! Satuloikaa hevoset!
Vauhtia! Ottakaa kaikki mukaan!
Iltaa.
Anteeksi häiriö, mutta muistin, miten paljon pidätte ruoanlaitosta.
Sytyttimen aktivointi on tärkeää toipumisenne kannalta.
Ajattelin, että voisitte olla valmis yrittämään.
Keittiö on käytettävissänne.
Milloin vain haluatte.
Sytytin.
Olet surullinen.
Se on normaalia. Olet menettänyt paljon.
Sinun ei tarvitse tehdä ruokaa, jos sydämessäsi ei tunnu siltä.
Muista, että onnellisuus riippuu sinusta.
Älä anna onnesi riippua jostakusta muusta.
Tohtori!
Meillä on tarpeeksi puuta.
Mitä teette?
Yritän muistella, miten rakennetaan.
Alex, autatko minua? -Autan.
Varovasti, Alex!
Tehdään yllätys Titalle.
Tähän. Varovasti.
Oliko siellä? Montako? -Kaksi.
Kenraali, oli leiri, mutta he ovat poissa.
He lähtivät pari päivää sitten.
Menkää sitten kukkuloille etsimään petturi.
Älkää palatko ilman häntä.
Tällä kertaa hirtän hänet itse puuhun.
Mennään! -Antakaa tämän mennä.
Voin olla lavertelija, mutten ole valehtelija.
Sanoinhan, että veljenpoikanne on elossa.
En halua rahojanne, kenraali. -Mitä sitten?
Haluaisin liittyä lihansyöjien ryhmäänne.
Ei sellaista ole olemassa. On pelkkiä juoruja ja kuulopuheita.
Tietysti.
He ovat vain kapinallisia, jotka ryöstävät tiloja.
Ette sattuisi tietämään siitä mitään?
Kiitos.
Äänenne kuuleminen ilahduttaa minua.
Amarantin kukat ovat upeita.
Niin. Ne ovat kauniita.
Voitte leikata ne, jos haluatte.
Tiesittekö, että huicholit kutsuvat niitä wa'veiksi?
Heille ne ovat pyhiä, koska ne kestävät kuivuutta.
Niiden yleinen nimi tulee kreikan sanasta amaranthus.
Se tarkoittaa kukkaa, joka ei haalistu.
Makeisia. -Aivan.
Niitä voi käyttää myös makeisten tekemiseen.
Saanko käyttää keittiötänne?
Se on teidän.
Kiitos.
Makeisia varten kuivatetaan ensin amaranttiröyhyt, jotta saadaan siemeniä.
Rusinoita, pähkinöitä, kurpitsansiemeniä ja maapähkinöitä laitetaan pannulle.
Ne paahdetaan miedolla lämmöllä.
Toisessa kattilassa sulatetaan reilusti fariinisokeria.
Sitten laitetaan hunajaa ja muutama tippa sitruunaa.
Seokseen lisätään paahdetut siemenet ja puhdistettu amarantti.
Kaikki ainekset sekoitetaan ja täytetään muotit.
Maistaessaan fariinisokerin ja hunajan makeuden huulillaan
Tita tunsi lämmön halaavan sydäntään.
Helpotuksen. Hyväilyn.
Ehkä se oli merkki, että kohtalo saattoi olla ensi kertaa hänen käsissään.
AMARANTTIMAKEISET
Heinäsirkka.
Tähdenvalo.
Heinäsirkka.
Nuku.
Hyvää yötä, poika.
Hänen nimensä oli Emma.
Hän kuoli synnyttäessään Alexia.
Istukka jäi kiinni kohtuun, enkä voinut pelastaa häntä.
Hän oli hieno nainen.
Nyt kun parannan jonkun, tunnen palauttavani vähän menettämääni.
Täytyy tunnustaa, että kun tulitte tänne, pelkäsin menettäväni teidätkin.
Tiedän, mitä tunsitte Pedro Múzquizia kohtaan.
Tiedän, että surette.
Mutta uskokaa pois,
että kaikki tuska, oli se kuinka suurta tahansa, menee ohi.
Elämä on anteliasta.
Se antaa meille koko ajan mahdollisuuksia olla onnellisia.
Hyvää yötä.
Delfino.
Teidät teloitettiin.
Jos joku saa tietää, että olen elossa, minut tapetaan.
Tulin hakemaan Titaa.
Neiti ei ole enää täällä.
Päivää. -Tervetuloa.
Kiitos.
Tervetuloa takaisin, Rosaura.
Vierailusi tekevät hyvää ystävälleni.
Peremmälle. -Kiitos.
Miten voitte, Pedro-herra?
Tämä kirottu sairaus.
Sanotaan, että se iskee vain peltotyöläisiin.
Katso minua nyt.
Kuolen kuin työläinen.
Lavantauti ei tee eroa ihmisten välillä.
Entä sinä?
Miten voit?
Ikävä nähdä sinut tuollaisena.
Sinun on aika jatkaa elämääsi.
En koskaan unohda Pedroa.
Suren häntä koko ikäni äitini tavoin.
Anteeksi.
En halua tehdä teitä surulliseksi.
Sinun... vierailusi parantavat oloani.
Rosaura, olet nuori.
Jatka eteenpäin.
Tiedän, että toivotte vain parastani...
...mutten tiedä, miten.
Päivää.
Pidättekö siitä?
Rakastan sitä.
Alex ilahtuu kovasti.
On paljon asioita, joista saan kiittää teitä.
Kiitos teille kaikesta, mitä olette tehnyt hyväkseni, tohtori.
Voisimmeko sinutella?
John.
Toki.
Olen miettinyt...
En halua palata Las Palomasiin.
Olen onnellinen täällä.
Tunnen olevani vapaa.
Ehkä onnellisuuden tunne, jonka Tita siirsi makeisiin,
rohkaisi tohtori Brownia toimimaan.
Nyt hän oli varma, että voisi olla Titan kaipaama sytytin.
Jää niin kauaksi aikaa kuin haluat.
Kiitos.
Hän tunsi olevansa valmis rakastamaan jälleen.
Tita, voimmeko jutella?
Toki.
Tule.
En halua vaivata, mutta olen jo kauan halunnut sanoa sinulle jotain.
Se on hassua.
Kun tulit tänne, minun oli tarkoitus huolehtia sinusta...
...mutta sinä herätit minut henkiin.
Olen valmis kohtaamaan äitisi ja sen aiheuttamat seuraukset,
koska ansaitset olla onnellinen.
Uskon, että voin antaa sinulle sen onnen.
Tita.
Tuletko vaimokseni?
Sinä päivänä huomio, turvallisuus ja hellyys,
jota Tita ei ollut ennen kokenut, saivat hänet tekemään päätöksen.
Tulen.
Tuletko? -Tulen.
Tulet.
Tulimme etsimään pomoasi!
Päästäkää minut!
Avatkaa! Elena-rouva!
Avatkaa!
Kuka haluaa kuolla?
Häivy täältä, Nicolás! -En. Otan ensin omani.
Kukaan ei tule tälle tilalle!
Olen puolustanut tätä taloa rohkeammin kuin sinä koskaan.
Rauhoittukaa.
Rouva! Rouva!
Älkää koskeko tyttöön!
Viekää hänet. -Antakaa hänen olla!
Päästäkää hänet, elukat! Päästäkää hänet!
Katsotaan, oletteko kuulleet tämän.
Olen pitkä kuin tie.
Kuljen peltojen ja tuulimyllyjen välissä.
En ole mies enkä nainen.
Onko sinulla jalat?
Ei ole jalkoja, mutta voin liikkua.
Virta? -Melkein.
Joki? -Juuri niin, Alex.
Tiesin sen! Minä voitin!
Tiesin, että arvaisit.
Makeiset ovat hyviä.
Ne ovat herkullisia, Tita. Kiitos.
Kiitos, Tita. -Kiitos.
Kiitos tästä. -Lisää teetä?
Ei kiitos.
Hyvästele, Alex. On aika mennä nukkumaan.
Saanko vielä yhden? -Niiden piti olla meille kaikille.
Keittiössä on lisää. Käy hakemassa, mutta ensin kutitan sinua!
Grace, auta! -Täältä tullaan! Tule tänne!
On jo myöhä. -Ole kiltti!
Älä palelluta itseäsi.
Isi, miksi minun pitää mennä nukkumaan?
Sinun pitää mennä nukkumaan, koska olet lapsi.
Leikimme huomenna.
Lupaatko? -Lupaan.
Menen nukkumaan, mutta vain, jos tulet mukaani.
Hyvä on. Mennään.
Oletko kunnossa?
Olen. Kaikki on hyvin.
Kannanko sinut? -Kanna.
Niinkö? Tule.
Palaan pian.
Isi, minulla on arvoitus sinulle. -Kerro.
Se kulkee tuulimyllyn välistä... -Ei se noin mene.
Aloitan alusta. Se kulkee peltojen välistä...
Sanotaan, ettei Pedro kestänyt nähdä Titaa toisen sylissä.
Sinä iltana hänen sydämensä särkyi.
Kaikki hänen tuntemansa rakkaus muuttui mustasukkaisuudeksi ja halveksunnaksi.
Tiedän, ettei se ole totta.
Sinä iltana hän tajusi,
että hänen läsnäolonsa toisi vain lisää kärsimystä Titan elämään.
Sillä hetkellä, kun hänen sydämensä oli särkynyt,
Pedro teki vaikean päätöksen ja uhrasi rakkautensa,
jotta Tita olisi onnellinen.
Mennään.
Mennään! Mennään!
Vauhtia nyt!
Mennään!
Delfino. -Kyse on äidistänne, Tita-neiti.
SEURAAVASSA JAKSOSSA:
Meksikon presidentin allekirjoittama armahdus.
Mitä teet täällä? -Anna minun auttaa.
Missä Fina on? Älä koske minuun!
Olkaa varovainen, tohtori. Tita voi tehdä elämästänne kärsimystä.
Hän ei lakkaa rakastamasta Pedroa.
Suomennos: Päivi Salo Iyuno