Sada ste uronjeni u moderni mit,
ali ste sami.
To je neobičan osjećaj, ta dvostruka svijest,
taj osjećaj da uvijek promatrate sebe kroz oči drugih.
Osjećaš li ikad svoju dvojnost,
Amerikanac, Crnac?
Dvije duše, dvije misli, dvije nepomirene težnje,
dva zaraćena ideala u jednom tamnom tijelu.
Izgubljen si, Clay, ali možemo te pronaći.
Zar ne vidiš?
Dakle, Clay?
Osjećam se kao da ja,
osjećam se kao da ti misliš da ja zapravo nisam,
kao što vjerojatno pretpostavljaš o meni. Mnogi Ijudi to rade.
O mnogim crnim Ijudima, posebno crnim muškarcima.
To jednostavno nije ono kroz što ja prolazim, u redu?
Meni, meni to ne smeta. Nekima od nas to zapravo ne smeta.
Mislim, ovdje sam.
Ja samo,
ma, nema veze. Rekao sam sve što sam trebao reći.
Imao sam sve što osjećam, spremno za reći.
Clay je pod velikim stresom zbog posla.
I zbog prikupljanja sredstava koje organiziramo za njegovog prijatelja,
za Warrenov reizbor.
Znaš, Clay, sve što si upravo rekao, što su sve valjane stvari,
ali sve su imale veze s onim što drugi Ijudi misle.
Što ja mislim da bi trebao reći. Jesi li to primijetio?
Sranje, oprosti, moj... Oprosti. Mislio sam da sam ga isključio.
Vidite li na što mislim? Zato se sve ovo i dogodilo na prvom mjestu.
Uvijek je na mobitelu umjesto da razgovara sa mnom.
Gledaj što si upravo govorio,
to je samo, ja samo, ne, to jednostavno nije to, pa...
Kako se zbog toga osjećaš?
Pa, lijepo je da me netko pita kako se osjećam.
Vidiš to? Vidiš to upravo tu? - Ne, nemoj to raditi. - U redu.
Možeš li ne raditi to? - Dobro, nastavi, nastavi.
Osjećam da, kad bi više razgovarao, onda bismo... - Razgovaraj s njim.
Da si više razgovarao i da si mi govorio o tome što si osjećao,
što ti osjećaš, mogli smo izbjeći sve ovo
jer bismo razgovarali o tome i ja bih shvatila...
Kaya znači moja je krivica?
Mislim, sve, sve što sam trebao napraviti je samo više pričati
i onda ti ne bi spavala s drugim muškarcem?
Već znaš kroz što prolazim s Ijudima na poslu
i u našoj zajednici, nisam dovoljno crn za jednu grupu
a previše crn za drugu.
Već se mučim pokušavajući pronaći ravnotežu. I sada ovo.
Clay je tako manipulativan.
Bi li se osjećao bolje da si i ti to učinio?
Tko si ti uopće?
Kaya je izašla i istraživala, a ipak je ostala s tobom. Vratila se tebi,
ali ti se duboko boriš s ovim i njenim izborima.
Što ako bi ona učinila isto?
Hoćeš li biti takav večeras? - Kao što? Sretan.
Pa. Stvarno
Ovisi. Dovodiš li njega?
Što? Ne.
Zašto ti dovodiš nekoga? Ne, Kaya, koga bih ja doveo? Nemam nikoga.
Pa, evo ti kravata. - Hvala.
Idem se presvući, pa se vidimo gore?
U redu. Hej.
Vidjet ćemo. Nemoj dolaziti ako ćeš biti takav.
Čekaš me Doktore? - Clay, volio bih ti nešto dati.
Uz dužno poštovanje, Doktore, morat ću preskočiti. Ne uzimam lijekove.
To nije lijek na koji misliš.
Ranije si spomenuo pokušaj pronalaska ravnoteže.
Znam točno na što misliš. - Znaš?
Čini se da si cijelo vrijeme na njezinoj strani.
Clay osjećaš li se podijeljeno?
Pretpostavljam da da. - S čime se najviše boriš?
Konformizmom i očekivanjima? Identitetom i asimilacijom?
Bijesom ili suzdržanošću? Ranjivošću i nasiljem?
Svime navedenim, pretpostavljam. Zašto pitaš?
Jer razumijevanje tih borbi može voditi do slobode.
Jesi li ikad čuo za predstavu "Dutchman"?
Ta predstava je došla k meni
tijekom jednog od najmračnijih razdoblja mog života,
ali ponekad pronađemo djeliće sebe u književnosti
koji nam pomognu zacijeliti. Clay vidiš li sebe u tom vlaku?
Zarobljenog između onoga tko stvarno jesi i tko moraš biti?
Zar ne vidiš?
ULAZ PODZEMNA ŽELJEZNICA
Hej, Warrene, što ima? - Sve je dobro. Ekipa upravo postavlja.
Znaš, ti si vani? - Da, da, da. Upravo odlazim iz liječničke ordinacije.
Jesi li dobro? - Ne znam, čovječe, stvarno osjećam
da se mučim s ovom stvari oko Kaye.
Hej, čekaj, čekaj sekundu. To, to je Dr. Bowers. Hej, hej. - Hej.
Kako si, dušo? - Dobro.
Ponovi ono što si upravo rekao. - Ma ništa, čovječe.
Ne brini. - Daj, čovječe, čuo sam, Kaya.
Osjećam da je ona obavila svoje. Sad ti idi obavi svoje.
Pošteno joj uzvratiti. - Pošteno? Je li ona to rekla?
Ne, ali siguran sam da je to mislila.
Što je doktor rekao? - Čovjek mi je pokušao dati nešto.
Misliš da stvarno gubim razum? Sranje, možda i gubim.
Ne, ne, čekaj, čekaj. Nisi to uzeo, zar ne? - Zezas me?
Dobro, jer vrijeme je za igru, čovječe.
Trebaš mi ovdje i da odradiš svoje. - Da. - U redu?
Warrene, halo? - Hej, Clay?
Oprostite, gospodine, bi li vam smetalo da stanete ovamo, molim vas?
Ovamo, gospodine, torba na stol.
Uvodna scena, podzemna željeznica.
Žuri li vam se? Što je tako smiješno?
U letećem podzemlju grada,
podzemna vrućina i moderni vlak tutnji.
Zar nisi zurio u mene kroz prozor?
Na zadnjoj stanici? Vidjela sam te kroz prozor.
Lula ulazi.
Ovo je vlak broj jedan prema Bronxu.
Sljedeća stanica je ulica Franklin.
Molim odmaknite se od vrata pri zatvaranju.
Bok? Sjest ću ovdje, jel to u redu?
Da.
Tamo vani nema ničega osim crnog zida. Tama.
Bolje je kad si zurio u mene kroz prozor? - Što?
Zar nisi zurio u mene kroz prozor? Na zadnjoj stanici?
Zurio u tebe? - Znaš što znači zuriti, zar ne?
Ja, vidio sam te kroz prozor
čini se da si ti bila ta koja je zurila u mene. - Jesam.
U redu.
Pretpostavljam da si samo tako besposleno strijeljao pogledom.
Nemajući ništa drugo za raditi. Prelaziti umom preko tuđeg mesa.
Smiri se, u redu?
Zato sam došla gledajući kroz prozor. Čak sam ti se nasmiješila.
Da, vidio sam.
Čak sam ušla u ovaj vlak, koji ide u drugom smjeru od mog,
hodala niz prolaz tražeći tebe.
Ha, da, sumnjam u to.
Zašto je to tako teško povjerovati? - Sve je teško povjerovati.
Ali ako je to istina, to je urnebesno.
Znam što si mislio. Misliš da te želim pokupiti,
da me odvedeš negdje izjebati.
Znaš, postavila si mi puno pitanja
a imam samo jedno za tebe, izgledam li ti kao naivčina?
Izgledaš kao da pokušavaš pustiti bradu. Točno tako izgledaš.
Izgledaš kao da živiš u New Jerseyju s roditeljima
i pokušavaš pustiti bradu, eto što.
U redu, znaš, znam što je ovo. - Da? - Da, da,
ti, ti si jedna od onih... - Onih?
Onih Ijudi u vlaku, znaš, koji se muče.
Ne, to nisam ja. Puno lažem.
Pomaže mi kontrolirati svijet. - Da, kladim se.
Reci mi prvo, istina je, većina toga je istina, zar ne?
Jersey, tvoj kvrgavi vrat?
Dobro, tko si ti dovraga? Kako znaš sve ovo o bradi, New Jerseyju?
Znam li te? Jesam li te već upoznao? Znaš Warrena Enrighta?
Rekla sam ti da puno lažem. Ne znam Warrena Enrighta.
Pa, ne vadiš ovo samo, ne vadiš ovo samo iz čistog zraka.
Je li Warren Enright visok, mršav, crnac
s povremenim južnjačkim naglaskom? - Dakle, znaš ga.
Ali ne znam, samo sam pretpostavila da bi poznavao nekoga takvog.
Da, da, naravno.
Ja sam uzbudljiva. Misliš da sam uzbudljiva, zar ne?
To je New York City, ti...
Uzbuđujem li te sada? - Hej, nemoj, nemoj, nemoj to raditi.
Stvarno želiš da prestanem?
Želiš ovo? - Ne.
Možeš li se uključiti? Uključiti nas.
Bi li volio biti sa mnom, Gospodine?
Ne, ne znam.
Sa mnom? - To sam rekla. - Žena poput tebe?
Čovječe. Kakvo lice.
Znaš, mogao bi biti zgodan muškarac. - Hvala, čekao sam
da netko naiđe i potvrdi to, pa hvala. Hvala.
Pogledaj me, sijedim, po jedna sijeda kose za svaku godinu
i nevolju koju sam prošla. - Prvo govoriš o mom licu
a sad pričaš kao da si stara. - Hej, zašto me ne odvedeš
na tu zabavu na koju ideš?
U redu, u redu, ovo je previše. Kako znaš za zabavu?
Zar me ne želiš povesti? Daj, nikad ne idem van.
Ne mogu te povesti na tu zabavu. Ne znam ti ni ime.
Ja sam Lena Hijena.
Da slavna žena, pjesnik. - Pjesnikinja, isto je.
Znaš toliko toga. Kako se ja zovem?
Morris Hijena.
Kladim se da je nešto kao Adam, Porter, Lathe?
Ne.
Hej.
Jeste li dobro? - Blagoslovljen bio, mladiću. - Da, da.
Ne znam što se dogodilo.
Evo, ja ću. - Ne, ne, stvarno, ne želim, ne želim, ne želim smetati.
Ne, ne, u redu je. Dopustite mi da vam pomognem. - Tako ste Ijubazni.
Vi ste pametan mladić, ali vidim vašu borbu.
Tražite nešto, spasenje.
Poslušajte upozorenje onih prije vas.
Vaša sudbina može biti drugačija, bit će.
Vjeruj mi, vidjet ćeš.
O čemu je tu bilo riječi? - Ne znam.
Samo mi reci svoje ime. Hajde.
Kladim se da je nešto kao Gerald ili Walter, Lloyd, Norman?
Nešto kao Warren. - Pa, sigurno nije Willie,
jedno od onih beznadnih imena koja gmižu iz New Jerseyja.
Leonard, Gag, daj, molim te.
Clay. Moje ime je Clay, u redu?
Clay? Clay, što?
Biraj, Jackson, Johnson, Williams.
Je li to uopće bitno? - Valjda ne, ali mora biti Williams.
Previše si pretenciozan da bi bio Jackson ili Johnson
ali Clay je u redu. - Da, hvala.
Lena je u redu. - Lula je. - Rekla si da je Lena.
Lula Hijena. - Kažeš li išta što je istina?
Imam ideju, zašto mi ne kažeš:
"Lula, Lula, hoćeš li ići sa mnom na zabavu večeras?"
Hej, hej.
Znam ove taktike. Bio sam posvuda.
Vidio sam stvari. Znam ove taktike. - Ljudi koji su bili posvuda,
ne moraju govoriti da su bili posvuda.
Zar ne želiš da te nastavim privlačiti? - Ne. - Mala, sićušna nit?
Evo mojih vrata
tamo kroz, četvrti kat.
Otvorit ću vrata ovom rukom
istom rukom kojom skidam haljinu.
Istom rukom, Ijubavniče.
Gurnut ću vrata i povesti te, moj plijen velikih očiju
u moju, kako da to nazovem? U moju jazbinu.
Gdje si odlutao? Gdje stalno odlutaš?
Hej, što te zanima?
Što to glumiš, gospodine Clay? Clay Williams?
Dovraga što ja to radim?
Molim?
Ništa, samo, prošlo je dosta vremena.
Clay mislila sam da si guba.
Guba Clay.
Jesi li uplašen oko upoznavanja žene?
Samo, samo moram,
zakasnit ću na zabavu. Sjedni, idemo razgovarati.
Razgovaramo cijelu noć. - Beskrajno.
A ipak želiš nastaviti?
Gledaj, stvar je u tome, ne idem samo na tu zabavu
zapravo moram održati govor, pa.
Još uvijek me nisi pitao da idem.
Pitaj me.
Lula, bi li voljela ići na zabavu sa mnom?
Što želiš raditi?
Tvoja muškost. Hajdemo razgovarati o tome. - Ne.
Što misliš o čemu smo razgovarali cijelo ovo vrijeme?
Koliko je sati? Ova stvar se pokvarila.
Nema vremena kad si ovdje.
Kad si sa mnom.
Samo daj.
Razgovarali smo o mojoj muškosti.
Još uvijek razgovaramo. Sve vrijeme.
Osjetila sam ga, dovoljno da ti nacrtam kartu.
Želiš li nastaviti razgovarati ili želiš?
Konačno Ne, ne, čekaj, ne, ne.
Želim da, želim da me baciš snažno.
Želim da me baciš na moj sudbonosni krevet. U redu? Učini to sada. Kreni.
Da.
Da, dođi ovamo, hajde.
Je li to ono što želiš?
Za tvoju muškost. - Da.
Clay sviđa li ti se što vidiš?
Želim da mi kažeš, mnogo mnogo puta, reci,
možeš čak i šaptati, da me voliš.
U redu je ako to ne misliš, u redu je. Samo želim čuti da to kažeš.
Da. Ja ne, ja ne, ja ne lažem o Ijubavi.
Da, rekla sam da ne moraš to misliti. Samo želim čuti da to kažeš.
Ne bih lagao o nečemu takvom.
To je jedina vrsta stvari o kojoj ćeš lagati.
Pogotovo ako misliš da će te održati na životu.
Što bi to trebalo značiti?
Znaš što? Nema veze, idem.
Rekao si da idem na zabavu s tobom. - Da, pa, ja idem, ja idem kući.
Samo ćeš me pojebati i otići?
To je ono što vi radite, zar ne? - Vi, kako to misliš vi?
Znaš na što mislim, muškarci. Tvoja vrsta, posebno muškarci poput tebe.
Poput mene? - Da, profesionalni tipovi.
Hej možeš li ohladiti sa svim tim?
Lula, samo nastavljaš govoriti stvari koje nisu istina. - Što? Istina?
Bilo je stvarno. Vidimo se.
Nije li to nešto? Ja vrisnem, svijet stane.
Ne, gledaj, imam modrice od kad si me bacio dolje.
Bacio te? Nisam te bacio, rekla si mi da želiš...
Mogu nazvati bilo koga i reći bilo što i to je moja riječ protiv tvoje.
Čekaj.
Također imam dokaze. Što ti imaš, svoju riječ?
Jedna kap ovoga bilo gdje na mom tijelu,
i ti si gotov zbog silovanja.
Ovo je... nije smiješno. Ne, nije smiješno.
Ne bi bilo nimalo smiješno da nazovem policiju.
Dovraga, što nije u redu s tobom?
lći ćemo na tu zabavu kao što si mi obećao.
Kao što si obećao prije nego što si me pojebao i pokušao otići.
Daj mi to.
Svejedno znam gdje ideš.
Ne bi htio biti nepristojan, zar ne?
Mislio sam da si guba. - Što ti znaš o gubi? Nisi nimalo guba.
Nisam tvrdio da jesam. Ne želim biti.
Tko ne želi biti guba?
Rekla si da se samo želiš zabaviti. - Ja se zabavljam.
Ovo je zabavno?
Izgledaš Ijuto. Ne znam zašto si Ijuta.
Ja sam taj koji bi trebao biti Ijut. Nisam učinio ništa pogrešno.
Sve što kažeš je pogrešno.
To te čini tako privlačnim. Taj smiješni sako.
Zašto nosiš sako i kravatu po ovoj vrućini?
Ova vruća njujorška noć.
Jesu li tvoji Ijudi ikad, ikad palili vještice
ili započinjali revolucije zbog cijene čaja?
Zar ne znaš da ova odjeća uskih ramena
dolazi iz vremena zbog kojeg bi se trebao osjećati potlačeno
fino odijelo, prugasta kravata. Koje pravo imaš
nositi fino odijelo i prugastu kravatu?
Znaš što? Imam te sad, imam te, u redu.
Nećeš me opet dobiti. Idemo na tu zabavu
unutra i van jednako brzo kao što smo došli.
Ali moj život, ne znaš sranje o mom životu. - Znaš li?
Znaš li je li tvoj pradjed bio rob? Jer definitivno nije išao na Harvard.
Kako, izazivam te da kažeš još jednu stvar o mom...
Je li sve u redu ovdje?
Clay je li sve u redu?
Da, sve je u redu.
Kladim se da si išao na jedan od onih fakulteta samo za crnce
gdje su svi mislili da su Al Sharpton. - Svi osim mene.
Da, što si ti mislio da si? - Ne brini oko toga. - Ne brinem,
znatiželjna sam.
Na fakultetu sam mislio da sam Jacques Prevert, ali sam otada usporio.
Kladim se da nikad nisi pomislio da si samo još jedan od crnaca.
Nemoj se tako iznenađeno ponašati. Biti crnac je sada zakon.
Voljela bih da sam crnkinja. Što ono Beyonce kaže? "Crno je kralj. "
Da, cijeli svijet profitira od naše kulture.
A što mi dobivamo za to? Ništa. Voljela bi da si crnkinja?
Molim te, od svih tvojih laži, ta je najgora. - Idemo.
Mogao bih te ubiti sada. To sitno, ružno grlo.
Mogao bih ga stisnuti i gledati kako plaviš radi tupog užitka.
I svi ovi bijelci slabašnih lica koji čuče ovdje... - Hej!
Hajde.
Povlačim ono što sam ranije rekla.
Sve što radiš nije pogrešno. Savršeno je.
Trebao bi biti na televiziji.
Pa, imaš dovoljno teatralnosti za nas oboje. - To je zato što sam glumica.
Naravno da jesi. - U krivu si. Nisam ja nikakva glumica.
Rekla sam ti da uvijek lažem. Ja sam ništa, nemoj to zaboraviti.
Pričaj mi o svojoj obitelji. Kakva ti je majka?
Kladim se da je bila dio pokreta marširajući iza...
Moja majka je Republikanka.
Da, naravno. To je savršeno. I kladim se da tvoj otac,
on glasa za čovjeka a ne za stranku. - Da, tako je. - Jupi za njega.
Kako god. - Sranje. - Imaš hrabrosti nazivati moje riječi sranjem
nakon besmislica koje izviru iz tvojih usta cijelu noć.
Neka te Ijudi prihvate kao duha budućnosti
i neka te vole kako ih ne bi ubio kad možeš. - Što?
Clay ti si ubojica. I to znaš.
Učini što moraš, u redu? Ozbiljno. Gospodine, možete li samo,
možete li samo stati sa strane na minutu, molim? Moram ići. - Ne.
Gledaj, ne mogu te povesti, ne mogu.
Znaš što? Učini što moraš.
U pičku materinu!
Bok. - Bok. - Uspio si. - Hej, bilo je i vrijeme.
Otkad kasniš 40 minuta? - Pa, ja, ovo je Lula.
Što ima? Bok.
Hej, znaš... - Da, znam.
U redu, guba, guba.
Dušo, mi bi, da, u redu. - Znaš što?
Sada, stanite, ne, hvala.
Clay, Clay, bok, dušo. - Bok. - Kako si?
Pa, dobro sam, hvala. - Dobro.
Hej, Clay. - Hej. - Čovječe moj. Kako si? Jesi li dobro?
Da, da, samo drama u vlaku.
Ljudi misle da je ovo prvi stvarni prikaz
crne obitelji, mislim, samo s ikonografijom i bojom.
Tanner je u stanju promijeniti...
Ne obazirite se na mene. - Da, naravno, druži se.
Ne smeta ti? - Rekao je da je guba. Nama ne smeta.
Um je složen mišić. Jesam li u pravu?
Mislim, uvijek se igram sa svojim umom.
Osjećam da svi to radimo. Ne slažete li se?
Pa, zapravo, moj um se uvijek igra sa mnom.
Kad biste mogli vidjeti što se unutra događa, samo... - To nije mišić.
Vidiš, znala sam da će netko razumjeti.
Um se bavi sviješću, mišIju. To nije mišić. Misliš na mozak.
Nije ni mišić, ali kontrolira sve to.
Što si ti, doktor ili tako nešto? - Da, on je neurokirurg.
Ti? - On.
Je li to tako teško povjerovati?
Ne, samo kad pomislim na doktora, ja, mislim, što vi zamišIjate?
Što vi pomislite kad pomislite na doktora?
Kakvo je to dovraga pitanje? - Ne, nije nikakva uvreda vama.
To je samo, to je ono što ja vidim, znaš? Kao, to je ono što svi vidimo.
To nije ono što ja vidim.
Je li nešto što sam rekla?
Oprosti, što? Kako se ono zoveš? - Nisam, nisam rekla.
Pa kako se zoveš? - Lula. A ti?
Kaya. - Kaya, tako si lijepa. Bože, ruke su ti tako meke.
Poput svile su.
Ali izgled može varati.
Radi se o onome što je unutra.
Radi se o, znaš, unutrašnjosti koja ima vrijednost.
Nešto nije u redu s tobom.
Ispričajte me. Ja ću.
Ispričajte me, molim.
Kaya, daj da vidim. - Dobro sam. U redu je ako nisi.
Hoćeš li mi reći što ti je rekla?
Znaš, učinila sam što sam učinila,
ali nikad ti to nisam nabijala na nos. - U redu, znaš, ja se ovdje mučim
s nečim što si mi učinila.
Sve što želim je izbaciti to sranje iz glave zauvijek.
Clay vratila sam se tebi.
Ali ovdje unutra si još uvijek s njim. Razumiješ li?
Da, ovdje unutra, to je u tvojoj glavi. - Što želiš da učinim?
Da sjednem i meditiram dok ne nestane. To želiš? - Da, možeš to probati.
U redu. - To bi bila jedna stvar. Znaš što je Gina rekla?
Gina je rekla, što, što je Gina rekla?
Gina je rekla, Gina je rekla, točno. U redu.
Smiješno je kako svi tvoji prijatelji
koji zapravo nikad nisu bili na terapiji
imaju sve te divne ideje o tome što bih ja trebao raditi.
Prestani. - Ti prestani.
Znači zamjerat ćeš mi jednu noć do kraja naših života.
Ozbiljno?
Bio je to nesporazum. - Kaya bila je to nevjera.
Ne, nije. - Jasno, nije bila. - Mislila sam da ti radiš istu stvar.
Mislila si da ja radim? - Da. - Kako? Zašto bi, kada bih ja to radio, Kaya?
Ne znam. - Ne, reci mi.
Kada bi to bilo? Kad sam bio na poslu i radio k'o konj?
Ili možda kad sam organizirao sva ta prikupljanja sredstava.
Možda kad sam, išao, osnovao zakladu tako
da bi naša djeca imala jebenu školu u koju mogu ići.
Je li to ono što ja... Čekaj, oprosti, zaboravio sam.
Mi čak ni nemamo djecu još jer si se ti htjela fokusirati na svoju stvar.
Oprosti, to je bilo...
Znaš što? U redu je. - Žao mi je što ti nisam mogla pomoći.
Ali nikad nisi podijelio što se događa. Je I' tako? Nemam pojma
što se događa u tvojoj glavi. - Bila je moja krivica.
Ne, nisam rekla da je tvoja krivica. - Upravo si to rekla.
Nisam rekla da je tvoja krivica, ali ti si je doveo ovamo.
Clay, to mi slama srce.
Što misliš da će se dogoditi sutra?
U redu. Što se događa?
Ne mogu objasniti.
Da me povrijedi? Previše si pametan za ovo.
Znam. - Da uništiš sve. - Znam, znam.
Reci mi.
Nakon terapije nešto se dogodilo.
Dr. Amir je pokušao, pokušao mi dati nešto.
Jesi li, jesi li bila u tome? - Što?
Ti, što?
Možda bi ti pomoglo.
Nešto, nešto nije u redu sa mnom. - Što nije u redu? - Ne znam
je li nešto nije u redu. - Kaya? Tu si.
Warren te treba dolje. - U redu.
Bok, pogodi me.
Kujo, samo čekaj.
Nazvao si me kujom? Sviđa mi se.
Jesi li ovdje zbog vatrometa?
Vidjela sam te, hodaš okolo
jednom kad su moji, moji su, znaš kako je to.
Neću dopustiti da se ovo ponovno dogodi.
Ovaj je drugačiji.
U redu.
Oprosti.
Hej,... hej. - Hej,... hej.
Mislim da je, mislim da je vrijeme za polazak. Hajde.
Nemaš li neki veliki govor? - Odlazim. - U redu.
Moraš je maknuti odavde. Ona je ubojstvo.
Ona ubija zabavu. - Koliko je sati?
Čini se kao da stvari jednostavno stoje.
U koliko sati moramo biti na pozornici? - Hej, Clay?
Što? - Pogledaj oko sebe. Znaš tko je u sobi večeras
i znaš tko gleda tebe i Kayu. Gledaj, gradimo carstvo ovdje.
Znaš, nikad nisam zajebao.
Niti jednom. - A sad si ti na nekom jin-jang sranju?
Sada nije vrijeme. - Ne.
Kao da sam stroj, čovječe. Kao da smo mi strojevi. Sada, drži se plana.
Prave škole, pravi gradovi, pravi posao.
Sve je to napisano, čovječe. Svaka sekunda, svaki korak.
Ali što nam je to donijelo, Warrene? Što nam donosi? - Što?
Warrene ne funkcionira. Čovječe razmisli o tome.
Govori, prikupljanja sredstava,
sastanci, planovi, kakvu to razliku čini?
Tko stvarno posjeduje ovaj grad?
Tko će posjedovati Novi Harlem jednom kad ga završimo uređivati
s našim crncima savršenim za sliku?
Lule, eto tko.
Mislim, nisi spreman čuti ovo.
Brate? Moraš se sabrati.
Warrene ona može reći bilo što,
bilo što.
Zajebao sam.
Ima nekakve dokaze da joj je prijećeno.
Clay, ali zašto? Zašto bi ona to učinila? - Ne znam, ne znam.
Kao da zna sve o meni, čak i o tebi.
Čista noćna mora, čovječe, zar ne vidiš?
Da, da, da. Vidim.
Mogla bi reći bilo što, ali večeras
neće reći ništa.
A ti ćeš se pobrinuti za to.
Hej.
Pomozi mi razumjeti, što je to što želiš?
Ljubav je sve što želim.
Sve što si trebao reći je to. - Daj mi torbicu. - Ne.
Warrene, molim te reci mi da si dospio dalje s njim nego ja.
Ima nešto kod sebe, ali ne brini se.
Mora da glumiš. Je li to ono što je ovo? - Rekla sam ti da nisam glumica,
ali sam ti također rekla da lažem cijelo vrijeme.
Pa izvedi vlastite zaključke. - Čovječe, ti si luda.
Ne zovi me jebenom ludačom. - U redu. - Vi muškarci
uvijek pokušavate napraviti ženu ludom.
Okej, stani. Dobro, nisi luda.
Isuse, pred svim ovim Ijudima.
Plaše li te?
Zašto bi me plašili?
Jer čak i sa svima njima, ti si još uvijek pobjegli crnac.
Kako su svi večeras na Livet zabavi u Harlemu?
Gdje mi je čovjek Clay? Hej, Clay, Clay, dođi ovamo gore, čovječe.
Dobra večer svima. Rekao sam dobra večer svima.
Dobra večer. - U redu, u redu. Kakva noć?
Kakva noć. Toliko Ijudi za zahvaliti, prije svega,
hvala dr. Bowersu što nas je ugostila večeras,
bila je prekrasna proslava, hvala vam.
Hvala mojoj supruzi, Kayi, i cijelom odboru domaćina.
Obavili ste prekrasan posao večeras, hvala vam.
Tako je.
Noć je lijepa. Takva su i lica mog naroda.
Zvijezde su lijepe. Takve su i oči mog naroda.
Lijepo je, također, sunce.
Lijepe su, također, duše mog naroda.
Zašto Ijudi dolaze u Harlem? Zašto mi?
Je li da bismo hodali stopama naših, naših heroja?
Da pišemo kao, kao Langston, da sviramo kao Duke,
da gradimo kao Philip Payton, da klešemo kao Augusta Savage?
Što je to što nas dovodi na ovo mjesto?
Znaš, postoje neki Ijudi koji, koji pričaju o tome
da naprave Novi Harlem i žele ga preoblikovati, rebrendirati
u neku novu stvar.
Ono što ovi Ijudi ne shvaćaju je da ovo mjesto drži našu povijest
ovo mjesto je naš dom.
Marcus Garvey je rekao da je narod bez osjećaja
o svom porijeklu kao drvo bez korijena.
Ali među nama je večeras,
čovjek čiji korijeni sežu duboko u ovu zajednicu.
Čovjek koji ima viziju za Harlem
koja ne privilegira samo, elite ili bogate,
već koja brine i o potlačenima i zanemarenima.
Ovo je čovjek koji je posegnuo duboko u sebe
kako bi izvukao ono najbolje i nije se tu zaustavio.
Izvukao je također i najbolje iz mene i svih nas.
Sada, želim da mi se svi pridružite
u pljeskanju i poželite dobrodošlicu na pozornicu
mom prijatelju, ne, mom bratu, gospodinu Warrenu Enrightu.
Ljudi dozovimo ga na pozornicu.
Enright, Enright, Enright, Enright.
Enright, Enright, Enright, Enright, Enright,
Enright, Enright, Enright, Enright.
U redu, sad svi vi, u redu.
Nije li i ovo tako dobro?
Mislim da sam vas podcijenila. - Samo da dođete ovamo i vidite me.
Ne, ali sasvim ozbiljno, kad sam se kandidirao za gradsko vijeće...
Čekaj, što to radiš? - Imam nešto za reći.
Ne... - Makni se s mene.
Sve ste ih tako uzbudili, već trče na birališta, zar ne?
Hej!
Hej! Pomozite mi! - Stani, stani.
Svaka minuta provedena poričući ono što je pred tobom
je izgubljena minuta, zatim sati, zatim dani i godine.
Oprostite, meni se obraćate?
Svaka minuta provedena poričući ono što je pred tobom
je izgubljena minuta, zatim sati, zatim dani pa godine.
Dr. Amir. Dakle, to ste vi.
Ja sam onaj tko god trebam biti. Ja sam svi.
Ja sam nitko. Ali nemamo puno vremena.
Što mi se događa? - Vrijeme je prevrtljiva stvar.
Imaš vremena do zore da razbiješ svoje prokletstvo.
Prokletstvo? Čovječe, nemam prokletstvo. - Ono postoji žao mi je.
Tvoja bol ju je privukla k tebi.
A sudbina je začarani krug, ali zajedno ga možemo okončati.
Idemo. - Čekaj, što ste govorili o mojoj sudbini, o, zori?
Imam vremena do zore? Što, što bih trebao učiniti?
Vrati se u moj ured. - Hej, hajde. - Pročitaj stranice, sve je napisano.
Svaki odmor, svaki korak. - Čekaj.
Ponekad možemo pronaći djeliće sebe u književnosti
koji mogu olakšati proces iscjeljenja.
Spasenje, ono leži unutra, moj čovječe od gline.
Bože moj. - Platila si mi jamčevinu? - Isuse.
Ne bi mi vjerovala da ti kažem koga sam upravo vidio.
Ne, ja, ja, ja, oprosti. Ja se još uvijek nosim
s onim što upravo vidim. - Dr. Amir, rekao mi je stvari o meni...
Što? - O tome da sam, da sam proklet ili tako nešto? - Ne, ne, ne.
Ponizio si nas pred svim našim prijateljima.
Ne, Kaya, ja sam bio tamo. - I za što? - Dogodilo se meni, bio sam tamo...
Nije se dogodilo samo tebi. Dogodilo se nama.
U pravu si. Mislim da samo želim ići kući. - Ne. - Molim te.
Samo želim ići kući. - Ne ideš nigdje
dok mi ne kažeš što se događa, ovo nisi ti. - Kaya. - U redu, tu smo?
Gledaj, što god bilo, Kaya, važno je. - Ja sam važna.
Znam, ja,
Kaya, ima tu puno više toga.
Žao mi je, Clay, žao mi je što sam te povrijedila.
Znam da mi ne vjeruješ, ali jesam, stvarno jesam, zajebala sam.
Trudim se najbolje što mogu. Što ti to radiš?
Trebam te da, da shvatiš ovo.
Idem kući. - Dušo, ne idi. Ne, nemoj.
Kaya, Kaya.
Izgubljen si, Clay, ali možemo te pronaći.
Zar ne vidiš? Ponekad pronađemo djeliće sebe u književnosti
koji nam pomognu zacijeliti.
Zar ne vidiš?
Uvodna scena je muškarac koji sjedi na sjedalu u podzemnoj.
Bok. Sjest ću ovdje, u redu?
Znam li te? Jesam li te već upoznao?
Bojiš se bijelaca, a također i tvoj tata. Budalo.
Djevojka vadi mali nož
i zabija ga u Clayeva prsa.
Što si mi učinio?
Ako je cijeli svijet pozornica, mi smo samo glumci u njoj.
Što to uopće znači? Zašto si ovo napisao? Stavio si me u ovu predstavu?
Luline opsesije uvijek završavaju samo smrću i uništenjem.
Učinio sam što sam morao da ti dam šansu za borbu.
Ali ovdje u kolijevci moje ostavštine, mojoj pozornici,
riječi i istina padaju slobodno.
Onda mi reci istinu o njoj, Lula, tko je ona?
Ona je očitovanje mojih najmračnijih misli
netko tko je težio uništiti sve o meni.
Moje ciljeve, snove, moj identitet.
Ona je demon koji se hrani podjelama unutar Ijudi poput nas.
Stvorio sam je jedne noći '64., prizvao i nju i prvu predstavu
u nekoj vrsti grozničavog sna. I nisam je uspio zaustaviti
kroz vrijeme, kroz generacije. - Čekaj.
Znači, istina je ono što sam pročitao?
Ona ga ubije.
Da.
Čekaj malo. Znači, moja sudbina je da umrem večeras?
Godinama sam vjerovao da prst koji se miče
piše i kad napiše kreće dalje.
Ali to nije istina. Priča je savitljiva.
Može se promijeniti. - Od strane mene? Ne, ja ne, ja nemam...
Imaš sve što ti treba da se oslobodiš te fikcije.
Ti nisi "Dutchman" kojeg sam napisao. Ti imaš Ijubav.
Imaš Kayu, ali također imaš vatru u sebi.
Bijes poput toga nas je nekoć ubijao ali sada samo kroz pećnicu bijesa
možemo istinski živjeti.
Ponekad možemo pronaći djeliće sebe u književnosti
koji nam mogu pomoći olakšati proces iscjeljenja.
Da, i ponekad čovjek
mora proći vrlo dug put izvan smjera da bi se vratio na kratki put ispravno.
Clay završi predstavu.
Opusti se. Vratimo se u prekrasan san. Drži me, drži me, Clay.
Prekini s ludošću. - Tko si ti da sudiš tko je lud? - Zašto ja? Lula.
Jer si propuzao kroz žicu. Napravila sam stazu do moje strane.
Žica, o čemu pričaš? - Nemaju li žicu oko plantaža?
Plantaže nisu imale žicu. - Točno, u pravu si.
Bile su velika, otvorena, okrečena mjesta kao raj
i svi na njima su bili sretni što su tamo. - Prestani. - Samo kao
pjevušenje i svirkanje cijeli dan. - Rekao sam, prestani. - Zašto ludiš?
Bez toga nikad ne bi imali gospel. Nikad ne bi imali blues.
Tako je blues nastao. Tako je blues nastao, da.
Tako je blues nastao, da, da.
Tako je blues nastao da, da.
Tako je blues nastao. Makni mi se s jebenog puta.
Zar ne vidiš da pjevam prokleti blues? Tako je blues nastao.
Hej Clay, Clay, budimo zločesti.
Hajde, pusti me da ti ga opet popušim. Hajde, Clay.
Molim te učini to opet. - Što si stavila u tu jabuku?
Ogledalce, ogledalce na zidu. Tko je najljepši od svih?
Snjeguljica, dušo nemoj to zaboraviti.
Hej, hajde Clay. Hajde, idemo to učiniti ponovno.
Hajde, idemo raditi prljavi ples kao tvoja stara mama.
Reci još jednu jebenu stvar o mojoj mami. - Hajde, Clay,
tresi, tresi, tresi, tresi to. Hajde, učinimo to, zavrti tijelom, kujo.
Hajde, ti bogato crno kopile.
Zaboravi svoju majku socijalnu radnicu na minutu
i idemo se napiti, hajde, ti bijelče s velikim usnama.
Ti nisi nikakav crnac. Ti si samo prljavi bijelac.
Hajde, ustani, pleši sa mnom, Clay. Hajde.
Lula, sjedni dolje. Ne igram se s tobom.
Ne igram se s tobom. Ne igram se s tobom. Sako zakopčan do tvoje brade.
Tako pun riječi bijelog čovjeka. Kriste, Bože.
Ustani, ustani i vrišti besmislena sranja u njihova glupa lica.
Hajde, ustani.
Ustani, Clay.
Nemoj sjediti tamo umirući onako kako oni žele da umreš.
Sjedni dolje, Lula. - Jebi se, Čiča Tomo.
Čiča Toma, njegova vunena glava. - Da, reci nam.
Čiča Thomas Vunenoglavi.
Želiš plesati? - Da.
Sjedni. Tako je blues nastao, da, da. Tako je blues...
Lula!
Tako je blues nastao, da, da.
Tako je blues nastao.
Makni se s mene.
Sada sjedni na dupe i začepi, u redu?
Začepi dovraga. Ne znaš o čemu pričaš.
Zato začepi svoja glupa usta. Bojiš se bijelaca a također i tvog tate,
čiča Tomo.
Sada ti šuti. Moj je red.
Ti nemaš nimalo smisla, Lula, ni osjećaja.
Mogao bih te ubiti sada, tako sitno, ružno grlo.
Mogao bih ga stisnuti i gledati kako plaviš radi tupog užitka.
I svi ovi bijelci slabašnih lica koji čuče ovdje.
Mogao bih i njih ubiti, čak i kad bi to očekivali. Tog čovjeka tamo,
mogao bih istrgnuti taj "Times" točno iz njegove ruke.
Koliko god mršav i uobražen bio,
mogao bih istrgnuti te novine iz njegovih ruku
i jednako lako mu istrgnuti grkljan.
To ne zahtijeva veliki trud. Ali za što?
Da ubijem vas meke idiote? Vi ne razumijete ništa osim luksuza.
Budalo. - Sav luksuz u vašim licima i u vašim prstima
govori mi što bih trebao raditi. Nemoj, nemoj mi govoriti ništa.
Ako sam uobraženi lažni bijelac,
onda me pusti da budem i pusti me da budem kako želim biti.
Pusti me da budem tko god se osjećam da jesam,
Čiča Toma, Thomas, štogod. To se tebe jebeno ne tiče.
Ti ne znaš ništa, osim onoga što je tu da vidiš
gluma, laži, naprava,
ali ne čisto srce, ne pumpajuće crno srce.
To nikad ne znaš. I ja sjedim ovdje u svom zakopčanom odijelu
pokušavajući se suzdržati da vam svima ne prerežem grkljane.
I mislim bezobzirno, ogromna velika oslobođena kurvo.
Ti, ti pojebeš nekog crnca i, i, i odmah
misliš da si stručnjakinja za sve crne Ijude. Koja je to hrpa govana?
Sve što znaš je da svršiš, ako te jebe dovoljno jako. I to je sve.
Kažeš, kažeš da želiš pokrenuti nešto,
da želiš zatresti, zatresti nešto
a uopće ne znaš kako.
Pokreti koje radiš, mješajući guzicom kao slon.
Dušo, to nije moj ples, moj ples je na tamnim mjestima,
podrumskim zabavama, crnom znoju.
Četverooki, četverooki bijelci pucaju prstima
i, i, i, čak ni ne znaju kako,
ta vrsta plesa te mrzi.
Govore kako volim Ninu Simone. A čak ni ne znaju da Nina Simone govori,
poljubi moju crnu guzicu, poljubi moju crnu, neposlušnu guzicu.
Prije Ijubavi, prije patnje, prije žudnje
ona govori, i to vrlo jasno, dušo poljubi me u dupe.
I ako to ne znaš ti si ta koja Ijubiš.
A ja sam veliki nesuđeni pjesnik, tako je, pjesnik.
Neka vrsta kopileta književnosti.
A sve što bi trebalo je jedan ubod nožem,
jedan jednostavan ubod nožem.
Slušaj me.
Ne propovijedaj racionalizam ili hladnu logiku ovim crnim Ijudima.
Pusti ih na miru, pusti ih da te proklinju u šiframa
i vide tvoju prljavštinu kao jednostavan nedostatak stila.
Nemoj napraviti pogrešku
kroz neki neodgovorni val kršćanskog milosrđa.
Govoreći previše o zapadnjačkom racionalizmu
i velikoj intelektualnoj ostavštini bijelog čovjeka.
Ili bi te mogli samo početi slušati
i postati čestiti zapadnjački Ijudi
s okom za čiste, mladenačke živote, trijezne, lude.
I jednog dana će vas ubiti.
Ubit će vas i imati vrlo racionalna objašnjenja, vrlo slična vašima.
Prerezat će vam grkljane i odvući vas na rubove vaših gradova da meso
otpadne s kosti. - Čula sam dovoljno.
Kladim se da jesi.
Izgleda da nećemo odigrati tu tvoju malu predstavu, na kraju krajeva.
Radi što želiš. Ja jebeno odlazim s ovog vlaka.
Oprosti, dušo, mislim da nećemo uspjeti.
Mislila sam da me voliš.
Svi me vole.
Samo sam htjela čuti da to kažeš. Zašto to jednostavno nisi rekao?
Ruke gore. Na koljena. Dolje na pod, sada, na trbuh.
Čuješ li me? Jebeno dolje na trbuh, dolje.
Jeste li vidjeli što se dogodilo? - Ja nisam, ali ona je.
Vidjela sam. Zašto hapsite njega? Ona je napala njega.
Uzet ćemo vašu izjavu u stanici. Ali ona... - Sjednite.
Ovo je aktivno mjesto zločina vodimo ovog tipa u stanicu.
Ne, on je ovdje žrtva. - Sjednite.
Gore, sada, hajde, ustani.
Oprosti, dušo, mislim da nećemo uspjeti.
Tvoja sudbina može biti drugačija, vjeruj mi, vidjet ćeš.
O čemu je tu bilo riječi? - Ne znam.
Hej.
Možemo li razgovarati? - O čemu želiš razgovarati?
O svemu.
U redu.
Jesi li ikad čuo za predstavu "Dutchman"?
Radi se o bratu na vlaku, zar ne? Bijela djevojka. Bijela.
Izgubljen si, Clay, ali možemo te pronaći.
Zar ne vidiš?
Clay prošlost je prolog.
Ali ne mora biti.
Obrada i prijevod lord22