A „VÉRFARKASOK MILLER'S HOLLOW-BAN” JÁTÉK INSPIRÁLTA
AMIKOR LESZÁLL AZ ÉJ
Éjszaka van.
Alszik az egész város.
Mielőtt elrejtőzik, a farkasbőrbe bújt férfi
szerepeket oszt ki.
El innen!
Aki bezárta ajtaját, vérfarkassá változik.
Rémséges lények szállják meg Thiercelieux-t.
Amíg le nem lepleződnek, minden egyes éjjel áldozatokat szednek.
A vérfarkasok rávetik magukat a szerencsétlen áldozatra, majd…
-Mit mondtam a telefonról? -Jó, bocsi, apa!
Akkor most ne játsszunk?
-Tíz perc múlva indítom a live-ot. -Éhes vagyok.
-Hívást várok az irodából, drágám. -Tökre melegem van.
-Meddig tart ez még? -Most akkor mi is ez a játék?
Vérfarkasok, apa. Úgy hívják, Vérfarkasok.
Vérfarkasok?
Ezt játszottunk gyerekkoromban. „A nap nyugodni tér. Este van.
” Meg kell találni a vérfarkasokat a képességeinkkel.
Ja, hogy még olyanunk is lesz?
Igen, karakterek. Én vagyok a Látnok. Te például a Vadász vagy.
Clara lesz a Kislány, és Théo…
A rabló.
Mire jók a képességek?
Nos, reméltem, hogy apa még emlékszik régről.
Azt se tudom, mi van. Nem is ismerem a játékot.
Soha nem játszottál Nicole-lal vérfarkasosat?
Nicole? Kicsoda az a Nicole?
Igen, gondolom, a feleségem.
Nyugodjék békében!
Most miért bámultok így rám? Nem én kértem, hogy jöjjetek át!
Én egyedül is jól megvagyok.
Ráadásul ismeretleneket hoztok ide. Ki ez a kis hölgy?
A hölgy neve, Théo, apa. Marie fia az előző kapcsolatából.
Théo a fiam.
És attól még nem lány, hogy hosszú haja van.
Nem a hajamra célzott.
-Nekem igenis tetszik. -Jó, értjük. Most, hogy mindenki érti a
szabályokat, kezdhetjük is az első kört. Csinálok egy kis helyet.
-Kiosztom a szerepeket. -Igen? Oké.
Miért nem megyünk ki egy kicsit a levegőre?
Van itt egy apró rajz a faluról, vagyis egy vásárról. Édes, nem?
Tök béna.
Hová mész?
-Indítom a live-ot. -Egyet csak kihagyhatsz.
Hát nem. Ha nem posztolok folyamatosan, kikövetnek, és ha kikövetnek…
láthatatlan leszek.
Azért, mert valaki láthatatlan, még nem haszontalan.
Ma már más idők járnak, Marie.
Az csak egy live. Miket is árulsz? Mindenféle kenceficét?
De jobban keresek, mint egy tanár.
Húha!
Kezdődik.
Képzeld, tanárként klasszikusokról tanulnak tőlem.
Sardou, Valavoine, Johnny,
Delpech. Véleményvezérnek hívod magad,
de kiket vezetsz?
Az apámat sikerül.
Micsoda szülői fellépés!
Ne legyél már ilyen, apa! Miattad töltjük itt az egész
szünidőt. Szedd össze magad!
Vigyázz a szádra, Stéphane!
Vigyázok, de Jérôme vagyok.
Stéphane-os képed van.
Lefekszem.
Délben?
Én ilyenkor szoktam.
Gilbert!
Anya, éhes vagyok!
Akkor menj a konyhába a bátyáddal!
Odavagyok a fürtjeidért.
-Szállj már le rólam! -Igen, anya, kiégünk tőled.
Nem bírom.
Szuper.
-Hívnod kell az irodát? Kit védesz most? -Igen.
Egy férje által 20 éve bántalmazott nőt.
Dühít?
-Borzasztóan. -Ezért imádlak annyira, intézkedj csak!
Biztos?
Igen, hívd csak fel őket!
Jó.
Elrakjam, vagy játszunk?
-Rakd csak el! -Rakd csak el!
Oké.
Ennyi.
Vérfarkas.
Ide jön a Vadász.
Ide meg a Kislány.
A Látnok.
És ide a Rabló és a Boszorkány. Kész is van.
Megvan.
-Ez meg mi? -Nem tudom!
A gyerekek!
Apa!
Gilbert, jól vagy?
Jönnek a németek! A pincébe!
-Futás, gyorsan! Gyorsan! Lefelé! Gyerünk! -Gyorsan!
Gyorsan!
Apa, gyere!
-Jól van, ne félj, semmi baj. -Siess, apa!
Vigyázz!
Jól vagytok? Louise, apa, ti is?
-Igen. -Én is.
-Théo, kapcsold fel a villanyt! -Apa, van valami a lépcső előtt.
Clara?
Jól vagy, Clara?
Gyertek!
Menjél, kicsim!
Clara?
Jól vagy? Biztos?
Clara!
Tuti.
Clara!
Hová tűnt az autónk?
A francba, a kocsim!
Hívom a rendőrséget. Van térerőtök?
Nincs.
Ez nem az én házam.
De igen, a tiéd.
Hát nem.
A ház eddig is ilyen volt?
Dehogyis. Rossz az ízlésem, de azért nem ennyire.
Clara!
Gáz a berendezés.
Clara!
Én lettem Hófehérke a hét törpével.
Nincs itt, eltűnt.
Miért ilyen régi minden?
-Hé, más fel sem tűnik? -Mi?
A francba!
Nyugodjunk meg!
Me-megnyugodni? Eltűnt a lányom!
Biztos van erre valami magyarázat.
Aha.
Le-lehet, ho-hogy ez a falusi vásár. Újragondolva.
Mindezt 30 másodperc alatt?
Menjünk a faluba! Clara csak ott lehet.
Gyertek! Tempó, mozgás!
Jól van. Gyere, apa, keressük meg!
És a kunyhóm?
Clara!
Gyere, drágám!
Gilbert, nem tudnál egy kicsit lassítani?
Micsoda kraft van benne.
Clara!
-Anya, éhes vagyok! -Tudom, majd keresünk valamit enni.
Clara!
Nem hiszem, hogy az ordítás segít, Jérôme.
Nem a te lányod.
-Hogy mondod? -Gyertek már!
Arra.
Nem csak a házad változott meg.
Mekkora büdzsé volt a bulira?
Hát ezek meg?
Clara!
Jól van. Pihenj csak!
Eriggy el innen! Látni se akarlak!
-Vigyázzatok! -Már megint…
Hűha!
Nem semmi.
Érdekes.
-Anya, éhen halok. -Jó, jó, jó, kicsim, mindjárt. Ott
van gyümölcs. Nézd csak, péksütemény.
Jó napot, uram!
Azt a mindenit!
Egyet szeretnék.
Máris adom.
Sajnos nincs nálam a pénztárcám, telefonnal fizethetek?
Mivel?
-Hát, telefon… -Hó! Nincs pénz, nincs süti.
Ilyen stílussal ne számítson nagy bevételre!
„Vassier”. Mint a ti… Egy rokonotok?
Hogy merészelik ezek ilyesmihez használni a nevünket?
-Ugyan már. -Hölgyem, ki itt a szervező?
-Szervező? -Igen.
A falunagy. A főtéren, ott lesz a kivégzés.
A főtéren.
Clara!
Bocsánat!
Elnézést, kisasszony,
nem látott véletlenül egy lányt?
Fiatal, félvér.
-Félvér? -Igen, az.
Nem idevalósi.
Nem, párizsi vagyok.
-Szent egek! Messzi tájak. -Igen.
Három óra kocsival, ha nincs forgalom. Szóval nem látta?
Sajnos nem.
Itt nincs, keressük máshol.
Én egy tapodtat sem mozdulok, amíg nem beszéltem a szervezővel.
Thiercelieux népe!
Meg is van!
Elfogtam az egyik bitangot!
Íme, lássátok!
Megérdemli!
Ártatlan vagyok!
Az Úrra esküszöm!
Láttak éjjel az utcán loholni.
Egy jószág után.
Vér fedte a gúnyádat.
-Meghasítottam magam, amikor… -Csendet!
Hazudsz!
Igen, hazudik.
Úgy van.
Maguk is bestiának vélik őt?
Igen!
Annak.
Míly fenyítést érdemel?
-Halált. -Halált!
Halált!
Loulou, csst!
Hóhér!
Vegye fejét!
Ne aggódj, nem fog fájni.
-Valóban? -Ne nézz oda, kicsim!
Mindjárt elhiszem, hogy kinyírják.
Láttátok azt a…
Ne kenj már össze!
Elmegyünk. Gyertek! Indulás, menjél! Menjél!
Gyere, apa!
Jérôme! Jérôme, mi bajod?
Ez itt vér! Igazi vér!
Ha?
Miket hablatyolsz?
-Bakker! -Ugye?
Megkóstolhatom?
-Nem! -Ne, ne, ne! Mi folyik itt?
Eltűnik a lányom, mást meg kivégeznek.
A hátam mögött átrendezték a házamat.
Csak egy magyarázat van.
Középkori falu, valódi kivégzés és vér.
Utaztunk az időben.
-Marie, leállítanád a fiadat? -Jérôme, nyugi!
Állj, a fiamnak igaza van. A kölyök drogozik, azt se tudja, hol van.
Ezt pont te mondod?
Beszélj rendesen az apámmal!
Meg tudom védeni magam, köszönöm!
Anya? Jérôme?
Egy pillanat, kicsim! Théo nem drogozik, Gilbert. Csak azért, mert te ideges vagy…
-Nem vagyok ideges. Majd kicsattanok. -Jó, elég!
Visszatérhetnénk Clara keresésére?
Anya, Jérôme?
-Igen? -Mi van?
Elnézést, uram! Nem látott egy fiatal lányt?
Csinos, 20 év körüli, félvér.
Igen? Nem?
Ért engem?
Melyik évben vagyunk?
Théo!
Urunk 1497. évében járunk.
Különös álruhák.
-Még maga mondja. Ő hogy néz ki? -Meg se szólalt.
De igen, a férfi hasbeszélő.
Dehogy.
Van térerőd. Hívd fel Clarát!
Nem, csak jelez a mobilom. Fel kéne hívnom valakit.
Kapcsold már ki! Felbőszíted az urat!
-Oké, várjatok! -Siess! Nyomd már ki!
-De nem megy! Nem működik! -Vigyázzatok!
Mehetünk.
Nem fáj a csuklód?
Teljesen jól vagyok, Jérôme.
Jérôme-nak hívtál.
Hát, miért, nem ez a neved?
És mi a neve anyának?
Demens vagy, fiam? A neve Nicole, '46 július 3-án született,
37-es volt a lába és a TB-száma pedig 2-46-07-350-132-148.
Miért?
Csak megkérdeztem.
-Itt valami nem stimmel. -Hát szerintem sem.
Vigyázzatok!
Gyertek, gyerekek!
-Anya, mi történik? -Nem tudom, fogalmam sincs.
Ez meg mi?
ÉN
ÉN VAGYOK
Kicsoda?
ÉN VAGYOK AZ. CLA
Clara!
-Várjunk! Várj, várj! -Vigyázz, Théo!
Veled meg mi történt?
De miért nem hallanak? Hülyék, vagy mi?
Így jó, most már hallunk téged.
Pedig nem is beszéltem.
De… De, beszéltél. Hallottátok, nem?
Én nem.
-Nem. -Egy szót sem.
Apa, te gondolatolvasó vagy?
Remélem, nem őrült meg, mint az apja.
Még csak az hiányozna.
A mindenit, észre sem vettem, hogy így kopaszodik.
Csak semmi pánik.
Jelen voltak a kivégzésen.
Ám idegenek.
Mi dolguk erre?
Boszorkaivadékok?
Nagyon örülök, hogy felhozta ezt a témát. Nem igazán tetszik az, hogy…
Nem, nem vagyunk boszorkányok, csak erre jártunk.
Megláttuk a házat, és bementünk.
Ennyi.
Semmi több.
Hagyja!
-Pedig szerintem azok. -Engedje el a fiamat!
Csak nyugodtan, édesem!
Nem vagyunk boszorkányok.
Hanem… Hanem művészek. Igaz? Művészek vagyunk. Igen.
Trubadúrok.
Én vagyok Daniel, a trubadúr.
Ők a társulatom.
A trubadínák.
Muzsikáljanak!
Most nem megy.
Nincsenek hangszerek… Várjon!
Máris.
Hozd a gitáromat!
-Ha? -Hogyan?
A lantomat. Hozd a lantomat!
Mi van?
Úgy néz ki, mint egy gitár.
Szerencse, hogy mindig velem van a lantom.
Aha.
De itt is van.
-Engedje el! -Köszi!
Halljuk!
Hogyne. Kezdem.
Mehet. Három, és…
Mondd meg nekik, hogy a munkám
Semmiség
Ki tudja, mi leszek
Egy év múlva
Ha ezt már tudták volna
Én lennék a legnagyobb énekes
Pont ezért
Akartad, hogy
Felnőjek
Mi ez a sületlenség?
Mehet! Három, és…
A bíró és a törvény
Rám hozza a frászt
Az én fiam, az én harcom
Nem szökhetek meg előle
Nagyon jó!
Mindent összetörök
Ha hozzáér
A húsomat és véremet
Ritmusra, kérlek!
Nem szökhetek meg
Jó.
Nincs bajod?
Térjetek haza!
Jönnek a bestiák.
Még az is van?
Aludjon mindenki!
Térjenek házaikba! Jönnek a bestiák!
Eljött az éj! Mind hajtsa álomra fejét! Térjenek haza! Jönnek a bestiák!
Jönnek a bestiák! Jönnek a bestiák!
Éhes vagyok!
Tudom, kaját keresek.
Ez megteszi.
Csodálatos. Így nem a levegőnek beszélünk.
Tessék! Ha?
Boszorkány, Rabló, Vadász, Látnok.
Vérfarkas.
Most nem játszunk, kicsim.
Nem játszom. A dobozban volt.
Az meg egy bútor alatt.
Várj csak! Mutasd!
Ez nem a te játékod?
De igen. Mit keres itt?
Ez durva.
Nem időutazás, beszippantott a játék.
Most már biztos, hogy drogozik.
Dehogy!
A kártyák képességeket jeleznek?
Igen, na és?
Mind rendelkezünk eggyel.
Nézd Gilbert-t! Ő a Vadász, aki dagad az erőtől.
Jó, azért nem kell túlozni.
Szuper formában vagyok.
Clara meg biztosan a Kislány.
Aprócska lány, és láthatatlan.
Ez hülyeség, a Kislány csak Louise lehet.
-Nekem te mindig a kislányom leszel. -Mi a fenét csinálsz? Kihez beszélsz?
Ha?
Hangokat hallasz.
Olyan nincs, hogy csak neki van képessége.
Ha?
Nem hallottam semmit. Csak hangosan gondolkodom.
Figyeljetek! Ezzel játszottunk. Megremeg a ház,
mi meg a középkorban kötünk ki egy ősünknél. Képességekkel.
Tutira a játékban vagyunk.
Nem, ez szimpla őrültség.
Lehet, hogy a földrengés előtt egy kicsit remegett a játék is.
-Na tessék, látod? A játékban vagyunk. -Mi?
Apa! Gondolkozz, a játék a tiéd. Hogyan jutunk haza?
Mit tudom én. Ez nem is az én játékom.
A padláson találtam, nem volt szabálykönyv,
ezért kitaláltam párat,
a többi meg a játék közben alakult.
Ennyi.
Én a Rabló vagyok. Annak mi a képessége?
Fogalmam sincs.
De egy szabályra emlékszem.
Ha nyerni akarunk, le kell leplezni a vérfarkasokat,
és kiiktatni, mielőtt ők teszik meg.
Jó, és ha én vérfarkas vagyok?
Jaj…
Ugyan, édesem, ne is gondolj erre! Téged senki sem iktat ki.
Senki.
Rendben? Senki.
Semmi bajod nem esik, drágám. Ráadásul, képzeld, találtam vacsorát.
Nem is olyan borzasztó. Csinálok belőle levest.
„Sciurus foliculus.”
Biztos csicseriborsó.
Azt jelenti, mókusgolyó.
Jól vagy, Loulou? Jó éjszakát, kicsim!
Most már ideje aludni.
Holnap pedig hazamegyünk. Ígérem.
Igen.
Meséljétek el, ahogy találkoztatok!
Egyszer volt, hol nem volt, olyan tíz éve,
anya épp akkor vált el egy borzalmasan béna alaktól.
Én is egyedül voltam, akkoriban gimnáziumi tanárként dolgoztam.
Méghozzá gitárt tanítottam.
Én pedig valami újdonságot kerestem az életben.
Főleg a sportolás és a zenélés között vacilláltam.
Gitártanárt keresgéltem magamnak az interneten. Így leltem rá apára.
Megtanítottam eljátszani a kedvenc dalát, ő meg persze őrülten szerelmes lett belém.
-Bizony. -Hát persze. Rá két évre születtél.
Mint egy ajándék.
Oké, vége, jó éjt!
-Jaj, még ne, a dalt is úgy imádom! -Nem, most már aludj!
Nálam az erdők ringatóznak A tetők az eget kaparják
Fáradt vagyok.
Aludj, jó éjt!
Szeretlek.
Jól van. Jó éjt!
Csak vicceltem.
Jó éjt, kicsim!
Mit csinálsz?
Semmit.
Elvagyok.
Tudod, nem emlékszem, hogy mi pontosan hol tartottunk.
De örülök, hogy már több mindenre emlékszem.
Sajnálom, mehetnék többször is.
Ne sajnáld! Nem vidám látni egy leépülést.
Ha hazamegyünk, ott leszek.
Jó éjt, apa!
Neked is, Jérôme.
-Mi ez? Mi történik? -Mi a baj? Mi az? Szerintem
mondani akar valamit. Nem?
Várj, várj, várj! Nyugodj meg!
Vérfarkasok tartanak a faluba! Majdnem felfaltak! El kell tűnnünk innen!
Azt mondja, vérfarkasok tartanak ide, majdnem felfalták, és mennünk kell.
Clara mindig ügyesen pantomimezett.
Hol van Loulou?
Loulou? Loulou?
Loulou!
Bent nincsen.
Eltűnt.
-Louise? -Louise!
Maradjatok!
Én vagyok!
-Gyere csak be, drágám! Gyorsan, siess! -Miért mentél ki? Ha?
Én csak kimentem pisilni.
-Nem. -Loulou!
Nem, nem, nem, nem mehetsz ki egyedül. Vérfarkassá válhatsz.
Hidd el, hogy én nem vagyok vérfarkas!
Nem vagyok, esküszöm!
Hát persze. Kötözd meg!
Szájkosarat nem akarsz ráadni? Ha a lányom azt mondja,
nem vérfarkas, akkor nem az!
Várjatok csak, hadd csináljam én!
Ötvenévnyi póker alatt még sohasem lőttem mellé.
Nézz csak rám!
-Vérfarkas vagy, vagy sem? -Nem!
Megerősítem. A lány nem vérfarkas.
Tévedtem! Meg kell kötözni!
Vigyázz!
Maradjatok!
Finoman!
-Ne bántsd nagyon! -Kötelet! Hozzatok kötelet!
Théo! Kötelet! Gyorsan! Gyerünk!
A bestiák újabb áldozatot szedtek!
Jérôme! Jérôme! Kelj már fel!
Hol vagyunk?
1497-ben.
A fenébe!
Louise újra a régi lett.
Loulou!
Édes drágám!
Éhes vagyok.
Na, várjál! Várjál!
Mit művelsz?
Még megsérülsz.
Milyen csinos vagy!
Köszi! Te sem vagy rossz.
Jó, és ez minek is?
Hogy vérfarkasokra vadásszunk.
Ne kezdd, Jérôme!
Csak éjjel változnak azzá, szóval nem kell találomra leszúrni
embereket az utcán. Ugye? Nem, senki nem vadászik senkire.
Gondolkodtam.
Figyelj!
Egy ősünknél vagyunk. A játék az övé. Elmegyünk a börtönbe, és megkérdezzük,
hogyan juthatunk haza. Rendben?
Végül is működhet.
Ühüm.
Neked még beszélőre is kiengedik.
Beszélő? 1497-ben? Csoda, ha valakit nem kínoznak halálra.
Zöldséget tessék!
-Friss a virág! -Virágot, asszonyom?
-Vesz egyet? -Nem, köszönöm.
Parancsoljon! Jöjjön, uram!
Eddig jól haladunk, a terv a következő: apátokkal beszélünk az ősünkkel,
ti meg kerestek valamit enni.
Oké?
De miből vásároljunk?
Erre is gondoltam, most figyelj! Kihasználhatjátok, hogy Clara láthatatlan.
Azt már nem! A lányom nem tolvaj.
Ez komoly, apa? Inkább éheznél?
De én vagyok a rabló.
-Majd én megteszem. -Nem, elég volt a nyilvános kivégzés és az
állattámadás, örülnék, ha egyikünket sem tartóztatnák le, oké?
-Gyerünk, egy óra múlva itt. Oké? -Jó.
De ne feledjétek, ez a középkor.
Tehát?
Tehát…
külföldiek vagyunk, alkalmazkodunk. Emlékszel, amikor Rómában vizet kértem a
kávéba és majdnem meglincseltek? Dublinban is, amikor alkoholmentes sört
-akartam. Brüsszelben meg… -Igen.
Ne sorold fel egész Európát!
Jó, egy szó, mint száz, amikor nem otthon vagyunk,
akkor nem otthon vagyunk. Alkalmazkodjunk! Ez itt a középkor,
szóval próbáljatok beolvadni!
Ühüm.
-Oké. -Gyerünk!
-Egy órát múlva itt, oké? -Okés.
Rendben, sok sikert!
-És a lant? Ez is a nagy beolvadás része? -Nem, ez a fedősztori.
Így nem leszünk feltűnőek.
A trubadúrok!
A férjuram katona, hallotta magát, azt mondta, úgy dalol, mint az angyalok.
Kicsit túlzott, csak ellantozgatok.
Muzsikáljon nekünk valamit! VIII. Károlyról!
Sajnos azt nem ismerem.
A Jóságos csatlóst!
Megkötöztem egy burgundiait!
Eljátszok egy saját számot.
Inkább majd máskor. Menjünk, indulás! Viszlát, hölgyeim!
Várjon! Mondja, hogy lehetnék jómagam is muzsikus?
Egy doktori után kinyílik a világ. Menjünk!
Én vagyok a Rabló. Szerintem bármit ellophatok, amit akarok.
Látod?
Pedig engem látnak.
Nézd! Durva kis ékszer.
Fogd meg, mindjárt jövök.
Mi az? Ne parázz már, megleszek.
Bocsánat!
Azonnal állj meg!
Állítsák meg a disznót!
Fogják meg!
-Hadd beszéljek én! -Ne! Ne!
Üdvözletem!
Daniel vagyok.
Jó napot!
Itt őrzik Childéric Vassier-t?
Mit akar az átkozott korcstól?
Hát hogyne. Csak gondoltam, egy kis zene gyógyíthatná a lelkét.
Pokolba a lelkével!
Aha.
Értjük, de sajnos nincs ennyi időnk.
Meg akarjuk vele vitatni az ellene felhozott vádakat.
Héló, csitulj már el, te ringyó!
Mit mondott?
-Uram… -Minek nevezett?
-Aminek kedve tartja! -Uraim, nyugodjunk meg!
Regulázd meg az asszonyodat!
-Ha? Napi két maflás kezdetnek megteszi. -Ha hozzám érsz, betöröm a képed!
Kérlek, gondolj a gyerekekre! Ne csináld ezt!
Igaz. Ez a középkor.
Gyere már!
Ne várjanak a gyerekek!
Hát persze.
Köszöntöm, Daniel!
Jó napot!
Ezt önnek tettem félre.
Köszönöm!
Mi az?
Semmi.
Simán leáll flörtölni bárkivel, de egyből kisfiú lesz,
ha engem kell megvédeni.
Közbeléphettem volna.
Ühüm.
De álcáznunk kell magunkat.
És tudod, ez a középkor.
Igen, a jó öreg középkor. Szerintem meg betojtál. De semmi gond.
Dehogyis.
-Persze. -Ez nem igaz.
Ez egy tér-idő paradoxon.
Mi van?
Tér-idő paradoxon.
Az mi?
Ez az időutazás legelső szabálya. Minden, amit a múltban tettél,
borzalmas hatással lehet a jelenre. Mármint vagyis később.
Így nem kell semmit tenni.
Ennek nincs értelme.
De van. Egyszerű.
Ha bevertem volna az egyik őr képét, 500 évvel korábban jön a feminizmus.
Érted? Képzeld, mi lenne a mi korunkban!
Persze…
Nem lenne háború, szennyezés, csak egy fejlettebb társadalom.
Milyen szörnyű is lenne az!
Oké.
Nem a legjobb példa volt, de érted, amit mondok. Most óvatosnak kell lennünk.
Óvatosnak, persze.
Az exem egy hiú gyökér volt, de legalább nem volt beszari.
Az exed…
Mi történt?
Hol van Théo?
-Nem veled van? -Várj, várj, várj!
-Mit mond? -Théo eltűnt!
Azt hiszem, Théo eltűnt.
Mi? Hogyan? Hogy tűnt el? Hol voltatok? Pontosan hol tűnt el?
-Semmi baj. -Nyugodj meg!
Persze, csak a lányod miatt idegeskedhetünk.
Idegenek!
-Igen? -Igen?
Beszédre bírtam a fiukat.
Maguk a jövőből jöttek.
Nem, nem, nem, nem, cseppet sem. Ez ostobaság.
Az a fiú drogozik.
Hol van a fiam? Ha?
Nyugodj meg, anya!
Ha?
Én vagyok az, Théo.
Théo…
Kovács…
Théo…
Kovács…
-Théo… -Elég!
Ez a képességem.
Ellopom mások külsejét, baró.
Ez nem baró. Kicsit sem. Ezt elveszem.
De miért?
Mert mi van, ha egy másik testben ragadsz?
Ha?
Már egy ideje keresed önmagad.
A-ami fantasztikus. Támogatlak ebben. De így elveszel a lehetőségekben.
Aha…
Szerintem féltékeny vagy.
Mert te nem vagy extra.
Várjál, Théo!
Csodás képesség. És ráadásul hasznos is.
Na? Eleget güzmöltél már?
Evés. Hogy ettél-e.
Igen. Nem, elvette az étvágyamat ez a balga.
Nem tud viselkedni, de pár óra tömlöc majd lenyugtatja.
-Megint fölgajdolod az egész falut? -Hagyd!
Elintézem a sarkonállót.
Sarkonálló? Ez komoly?
-Bocsi, anya, beleéltem magam. -Látom.
Childéric Vassier?
Ha?
Childéris Va… Patkányok! Semmi baj.
Hahó!
Itt nincs senki.
Childéric? Childéric Vassier?
Ne kínozzanak! Esküszöm az égre! Elmondtam már százszor, hogy nem vagyok
-eretnek! -Csst, csst, csst!
Ne ordítson! Mi nem bántjuk. Jöjjön! Jöjjön! Kérem!
A leszármazottai vagyunk, 2024-ből. Játszottunk a játékával,
és képességeink lettek. Hogyan tudnánk hazajutni innen? Ha?
Nem. Így nem érti. Théo, mutasd meg neki!
-Okés. -Gyorsan!
-Őrség! Őrség! Őrség! Őrség! -Cssst!
Fogja be! Cssst!
Maguk! Maguk a boszorkányok! Akik bestiákat szabadítottak Thiercelieux-re!
Nem csináltunk semmit. Figyeljen!
A Vérfarkasok játék. Ha?
Rabló, Látnok, Boszorkány, meg ezek. Maga találta ki, nem?
Nem, dehogy! Ezt a farkasbőrbe bújt férfi hozta.
Oké. Ki a farkasbőrbe bújt férfi?
Három éjjel ezelőtt volt itt, és élve falta fel a falu lakóit.
Rendben, ő talán segíthet hazajutni. Farkasbőr. Tudja, hol van?
Nem tudom. Egy nap után eltűnt.
Értem. Hogy nézett ki?
-Férfi volt. -Rendben.
Farkasbőrben!
Könyörögve kérem! Nem pusztulhatok máglyán!
Szabadítsanak ki, nem vagyok eretnek! Semmit nem tudok kotyvasztani.
Ki vette el a sisakomat?
Anya, mennünk kell. Gyere, erre!
-Köszönjük, sok szerencsét! -Ne hagyjon itt,
asszonyom! Szabadítson ki innen!
Ne aggódjon! Már az ügyvédje vagyok.
Akkor jó.
De hát, mi az az ügyvéd?
Hé! Te kihez beszélsz?
A rácshoz.
Olajat óhajt.
Egy Farkasbőr nevű férfi hozta a játékot, de pár napja eltűnt.
Hogy hazajussunk, játszanunk kell és nyerni.
Ahhoz ki kell nyírnunk a vérfarkasokat.
Felfogod, mit beszélsz? Nem öljük meg Louise-t. Várjatok!
Négy farkas kártya van. Annyit keresünk. Talán három farkassal is tudunk nyerni.
Vagy megölünk kettőt, összefőzzük egy kis mókusherével,
és megvagyunk.
Van jobb ötleted?
Nincs.
-Akkor… -A 15. században halunk meg. Nem
is rossz. Még nem voltam leprás.
Én nem várom ölbe tett kézzel, hogy felfaljanak.
Megkeressük a három farkast, és hazamegyünk.
Körbeszimatolok a faluban.
-Körbeszimatolsz. Igen? -Igen. Körbeszaglászom, hátha…
Nyomozok. Mostanában olyan befogadó vagyok.
Befogadó.
A legkevésbé sem. Nem is tudja, hogy a lánya nem jár egyetemre.
Te már nem tanulsz?
Ha?
Clara, azonnal gyere vissza! Clara! Merre van? Clara!
-Te mióta tudsz erről? -Hogyan tudtad meg, ha?
Egy képességgel. Mert gondolatolvasó vagy. Látnok.
Csak befogadom a környezetemet. Ennyi, semmi más.
Ha igazat mondasz, nem tudod meg,
hogy teljesen odavoltam az egyik tanúért Cédric tavaly nyári esküvőjén.
Amíg te táncoltál, én elvonultam vele a konyhába.
A pasas nyakon csókolt. Aztán a blúzom alá csúsztatta a kezét.
Lassan végigsimított rajtam.
Ki az a barom? Megölöm.
Tudtam. Szánalmas egy képesség.
-Igen? -Igen.
Mert szerinted a megcsalás nem az?
Én nem csaltalak meg. Bár ha továbbra is így viselkedsz,
lehet, hogy átgondolom.
Utoljára mondom! Nem használhatod rajtam a képességedet.
De legalább nekem van.
Így nem vagyok haszontalan.
Jó, elég ebből! Le kell vadászni a farkasokat,
-és visszamenni 2024-be. -2024?
Valóban a jövőből jöttek?
Itt mi teszünk fel kérdéseket.
Ki vagy?
Mit keresel itt?
Én nevem Piero.
Childéric szomszédja vagyok.
Művészettel foglalkozom.
Un po feltaláló.
Azért jövök, hogy vigyek el mindent, mit lehet…
Childéric poverino. É finito.
Máglyán lesz a vége.
Miért settenkedtél a házunk körül?
Itt nem szívlelnek olyan embert, mint én.
Vérfarkas, igaz?
Nem! Vérfarkas, dehogy! Nem vagyok az.
Jérôme!
Gyerünk!
Olvass a fejében! Derítsd ki, mire gondol!
Ha?
Stai buono, rendben?
È tanto bello quando si concentra…
Tud valaki olaszul?
Mit jelent, hogy „tanto bello quando si concentra”?
Olyan jóképű, amikor összpontosít.
„Az olyanok, mint maga”! Jaj, nem, nem, nem, nekünk ez nem probléma. Dehogy.
Tényleg?
Maga…
Szerencsés.
A jövőben ez már nem lesz gond, jól értem?
Mivel most…
Ha kiderül, hogy férfiakat is szeretem,
élve megnyúznak.
Elégetnek, darabokra tépnek.
Valóban?
Hát ez itt a középkor.
Eloldozzuk?
-Igen. -Rendben.
Grazie. Kedves kislány. Grazie tesoro. Megitatnának valamivel?
-Un po di vino. -Persze.
Clara!
Hozz egy pohár vizet!
Hogy hazajusson a családom, vérfarkast kell találnunk. Nincs ötlete,
hogy vajon kik lehetnek azok?
Nem, ha tudnám, segítenék, de…
Ő csak a láthatatlan lányom.
Igen, tudom, nem túl praktikus.
Talán a lányukért tudok tenni valamit.
Szóval ez…
Ez egy agyagfajta, amit felfedezők hoztak ide Újvilágból.
Ismerik Amerika?
-Nos… -Si?
Igen.
Én pedig tökéletesítettem. Jó?
Szóval, nézzék csak!
Folyik.
-Capito? Rugalmas és ellenálló. -Értem.
Úgy hívják, gumi.
-Gumi? -Igen.
És mi a terve ezzel?
Ha lánya bemegy agyagba,
úgy ez,
amit te hívsz guminak, bőrt ad lányodnak, egy második bőrt, capito? Leveheti,
ha akarja. Így kell húzni felfelé.
Jó kis találmány.
Nem olyan rossz ötlet. Viszont a lányomnak nem ez a színe, e-e-ez túl
-sápadt. Ez gumi. Igaz? -Jó, non cé problema. Ezt
fogja meg! Csinálok sötétet.
Guarda qua.
-Attenzione. -Oké.
Ecco.
-Jaj, nem, még, még, még, még. -Igen.
-Igen? -Többet.
Még.
-Rakjon még! -Úgy jó lesz.
Na így ni! Tessék! Így jó.
Így már clarás.
Ilyen a lányom.
Ez?
Ez lányuk?
-Nem. -Nem.
-Az ő lánya. -Az enyém, az enyém. Clara az
-enyém, egy másik nő az anyja. -Igen.
-Másik? -Théo viszont nem az én fiam.
Nem, Théo az első férjemtől van.
-Így van. -Olivier-től.
-Olivier. -Olivier. Nem, én Jérôme vagyok.
Olivier Marie első férje volt.
Igen.
Aspetta, Marie férje?
-A volt férje. És Clara az én lányom. -De Clara…
Így van.
-Viszont Louise a közös gyerekünk. -Érti?
Áh! Finalmente. Micsoda család! Ez lesz jövő. Ilyen-ilyen a szabadság.
Mindenki lehet mindenkivel.
Akkor kevergetjük?
-Si. -Igen, kevergetjük.
Folytassuk! Keverjük!
Mindjárt készen vagyunk.
Meg is van!
Még nem teljesen. Itt még kissé hiányos.
-Itt. -Biztos? Itt?
Biztos.
Ecco!
-Na, íme, a lányom. -Igen.
Hű!
Most pedig, kell neki szemek, lo sguardo, tekintet.
Hopp!
Na?
Rázd, rázd, rázd a fejed, rázd a fejed, rázd, mozgasd!
-Ecco! -Így már sokkal jobb.
Most pedig csinálom utolsó simítás.
Szeretek beöltözni.
-Semmi gond. -Jó, szuper.
Mindegy…
Válaszd, melyik tetszik!
Ez a haj legyen? Jó választás, ez elég mutatós. Nézzük!
Ecco!
-Váó! -Igen vagy nem?
Nagy igen!
Ah si si si no, aspetta!
Ez itt apró házi találmány. Ajándék.
Aspetta, ecco, prova ancora!
Ez a paróka borzasztó!
-Hallotok? -Igen!
Tökéletesen!
Gyönyörű vagy, bámulatos, ezt nézd!
Ó!
Gumi.
Kérem, nincsen valamilyen sminkje?
-Certo! Van még pár kincsem. -Ne, ne, ne, ne, így jó. Természetesen is
szép vagy, kicsim. Köszönjük, de dolgunk van.
Köszi, Piero!
Prego!
Köszönjük!
Si! Sok szerencsét!
Ha meg mernek mozdulni…
Apa!
Honnan jött a lány?
Ő a gyerekem.
Meg tudom védeni magam.
Hogy honnan jöttem?
Egy olyan földről,
ahol…
szél fúj.
Sziklás mocsarakkal,
tavak körül.
A hely maga…
a pokol!
Connemara, mi ezzel a probléma?
Bajod van vele?
Nem, nem, nem. Elragadóan hangzik. Tényleg.
A falunagy bestiát fogott! Mindjárt kivégzik!
Thiercelieux népe!
Az utóbbi kivégzés sajnálatos hiba volt.
A juhász ártatlan volt.
De most bizonyos a gyanúm! Az asszony az egyik bestia!
Esküszöm, ártatlan vagyok! Higgyenek nekem!
Hazugság! Szokatlanul viselkedik! Nem házasodott meg. Pedig már 17.
Ezek bolondok.
Tudom, ez a középkor.
Bestiának vélik-e az asszonyt?
De hát én ismerem.
Igen!
Míly fenyítéket érdemel?
Halál!
Hóhér, vegye a fejét!
Most komolyan lefejezik? Tennünk kell valamit.
Akkor nekünk is annyi, szóval én nem ajánlom.
Jó, de lehet, hogy vérfarkas. Az nekünk jól jön.
Ne, ne, ne! Ne!
Falunagy, a nap aludni tér!
Igyekezzen, hóhér!
Ezt mire véljem?
Valaki a bolondját járatja velem.
Nem folyhat minden egyes kivégzés olyan könnyen.
-Nincs másik bárdod? -Magának pótkardja?
Természetesen.
Rendben, jó magának.
Tudja, mi a fizetségem? És hogy mit kell ezért megtennem?
Értem én! De végezni kell vele!
Rendben, de mit érek egy furkóssal?
Falunagy! Lement a nap!
Kotródj!
Az igazság nevében!
Tűnjünk el!
A fiam!
Mentsék a fiamat!
Segítek!
Nem, nem, nem, apa, nem!
Ne aggódj, fiam! Apád stramm gyerek.
Mentsék meg a fiamat!
Könyörgöm!
Persze, ilyen felszereléssel sokkal könnyebb.
VÉRFARKAS
-Megvan a kártya! -Király vagy, Gilbert.
Nem semmi.
Mi történt?
-Ne, ne! Tedd vissza! -Ne, ne, ne, ne!
El kell kapnunk!
Gyerünk, váljunk szét!
Loulou! Louise!
Louise!
Mind térjenek haza! Siessenek!
Ott! Baba bestia!
Bab bestia?
Nem bab, hanem baba! Kicsi szörnyeteg.
Ott van! Utánam!
Louise!
-Louise! -Louise!
Nyugodjatok meg, Gilbert-nél van.
Hol van Clara?
-Nem tudom. -Francba!
Menjetek, én megkeresem.
Nagyon vigyázz!
-Jó? -Ne félts engem!
Megyek.
Tutira meghal.
Clara?
Ne mozdulj, elcsalom őket.
-Nem. Nem, nem, nem, nem, nem. -Apa, bízz már bennem!
Hé!
Azért, mert valaki láthatatlan, még nem haszontalan.
Jól van.
Vigyázz magadra!
Elkaptam! Megvan az egyik! A bestia az enyém!
VÉRFARKAS
Oké, maradt kettő.
Reméljük.
Van egy ötletem.
Nézzétek meg a fogait!
A haja és az arca is hasonló. Még farkasként is Louise.
Ez lehet a másik kettőnél is. Láttam őket.
Holnap megkeressük őket emberként,
és megszerezzük a kártyájukat.
Egy nőstényfarkas a falka vezére.
Fehér mancsa van, tehát idős.
A másik egy hím.
Elég pocakos, és sántít.
Így már minden adott, hogy lebuktassuk őket.
Nicsak, a trubadúr.
Öregekkel kokettál?
Ismeri őt?
-Warter anyját? -Igen.
Derék asszony.
Senkiben sem bízom. Lehet, hogy ő is bestia.
Badarság. Csak ma tért haza a nagyvárosból.
Tömd meg Danielt!
-Tessék? -Nézze!
Hát persze. Nem, köszönöm! Vigyázzanak!
Elég furcsa szerzet, nem?
Igen, de ő egy művész.
Idevalósi?
Természetesen. A legidősebb asszony.
Ötvenkét esztendős.
A mindenit!
Lódulj, el innen! Takarodj!
Ő az! Vérfarkas!
Menj, és szóljál a többieknek! Én elintézem.
Ne mozduljon!
Figyelmeztetem. Szupererőm van. Szóval ne merészeljen itt átváltozni!
Átváltozni? Micsodává?
Vérfarkassá. Láttam! Véres a ruhája!
Az semmiség. Csak olykor ütlegel az uram.
Ha?
Szóval melyik az?
Az ott középen?
-Ühüm. -Rendben.
Üdvözlöm, uram! Poulain-Vassier ügyvéd. A feleségét védem.
-Micsoda? -Ügyvéd.
-Ez meg ki? -Nem tudom, nem értem, mit zagyvál.
Nos, elismeri azt, hogy veri a feleségét?
Persze hogy verem, hisz a feleségem. De nem a semmiért teszem.
Egyszer túl meleg a leves, másszor meg túl hideg.
Túl sokáig gyűjti a fát az erdőben. Meg olykor fürdeni mer a hálátlan.
-Zabolátlan vagyok. -Azt gondolom, hogy más módja is van a
kommunikációnak, mint a fizikai erőszak, uram.
Ha?
-Ostor? -Nem.
-Fojtsam meg? -Ne!
Forrázzon le?
Ne!
Kommunikáljanak, jó? Beszéljenek! Egyenlő félként.
Azért egy-két maflás csak belefér.
Emberek! Akkor verjék egymást! Én már háromszor elváltam.
Miként érti azt, hogy elvált?
Ha?
A házasság köteléke sérthetetlen. Válni nem lehet,
az urad egy életre választ.
Nem szó szerint értettem. Rendben?
Nézze, azért megadom magának a nevemet, jó? Ezt kölcsönveszem. Köszönöm!
Itt is van.
Tud írni az asszony?
Nem. Dehogy tudok.
-Boszorka! -Ne-ne-nem vagyok boszorkány!
Boszorka!
Nem, nem, nem, nyugi! Nem kell a burnout.
-Burnout? -Igen, angolul van.
-Nem! Bakker! Nem! Nem angolul! -Lehullott a lepel! Az
angolok csatlósa! Elfogni!
Ne, nem vagyok az!
Engedjenek már el! Nem vagyok boszorkány! Hagyjanak!
Tömlöcbe vele!
Szereti az ura, boszorkány. A védelmére kelt.
Nem lesz égetés?
Rád is sor kerül, mihaszna.
Öt percet kapnak Daniellel.
Trubadúr!
-Öt perc. -Oké.
És nem több!
-Jérôme! -Hé, hé, hé, hé, hé! Ne érjen hozzá!
Jól van.
Leszármazottam!
Kiköpött másom!
Hé!
Neked is van szemölcsöd?
Nincs.
Vak vagy fél szemedre?
Nem.
Karcolt herezacskó?
Hogy mi?
Karcolt a herezacskód?
Nem, viszont szeretnék négyszemközt beszélni vele.
Hogyne.
Jól vagy?
Ha?
A gyerekek?
Hogy vannak?
Nem repesnek az örömtől, hogy máglyán végzed.
De nézzék a jó oldalát, elvileg nem fáj.
Jobb, mint a karóba húzás.
Ezt jó tudni.
De rosszabb, mint a felnégyelés.
Azt gondoltam. A múlt esztendőben egy cimborám…
Elég már! Nem zavarunk?
Elnézést!
Jérôme!
A fejed…
Nagyon figyelj!
Menekülnöd kell. A családunkkal együtt.
Nélküled? Felejtsd el!
Gondolkozz, Jérôme! Még két kártya kell, és Louise-t nem öljük meg.
Így soha nem nyerhetünk. De ti még elmenekülhettek innen.
Szóval menjetek! Messzire innen.
És hagyjam, hogy elégj? Ne kérd ezt!
Nem tehetünk mást.
Egyikünk sem megy nélküled.
Veled maradok.
Most sajnos nem.
Tedd meg a gyerekekért! Kérlek!
Elég ebből! Ereggy haza, trubadúr! Már esteledik.
-A gyerekekért! -Ki innen!
A gyerekekért.
Megvan még egy! Hála kinek? Gilbert-nek!
VÉRFARKAS
Nehogy örüljetek!
Miről maradtam le?
Anya börtönben van.
Holnap máglyára vetik.
Azt akarja, hogy menjünk el, és hagyjuk itt őt.
Nem mozdulunk innen.
Segíts nekem!
Certo, gyere!
Thiercelieux népe! A két eretneket lángok közé vetjük.
Nem vagyok eretnek.
Megtisztítván ezzel otthonunk lelkét. Hogy véget érjen az átok.
Boszorkány! Utolsó szavaid?
Nővéreim!
A jelenben megpofoznak, megvernek és elégetnek.
De egy napon egyenlőek lesztek a férfiakkal!
Rendelkezhettek a testetek felett, válhattok, dolgozhattok, szavazhattok!
Bizony.
Ma még boszorkánynak neveznek, de egy nap kutató lesz belőlünk.
Feltaláló, úttörő! Ne járjatok leszegett fejjel!
Küzdjetek a jogaitokért!
A jövő a tiétek!
Ezeknek a nyomorultaknak nincs semmi a gatyájukban!
Jó, elég lesz!
Ilyen egyszerű az egész.
Ez az igazság.
És maga? Mondana valamit?
Hűha, hát… Nem tudok jobbat szólni az ő beszédénél.
Várjon még! Ez itt kender?
Arra allergiás vagyok. Felpuffadok tőle,
és úgy már nem égnék rendesen.
Én ráérek.
Ne, várjon még! Nem vagyok eretnek!
Máglyára!
Nem vagyok eretnek!
Várjanak!
Szívességet kérek! Hadd énekeljek a szerelmemnek egy utolsót!
Danolj, trubadúr!
Halljuk!
Vihar járta időjárás
Közelednek a bestiák
Zárjunk be ajtót, ablakot
A szörnyeteg ma kiszabadul
Érezd a tomboló szelet
Ahogy dübörög a vér az eredben
Zendül a gitár húrja
Mi az a motor?
Fogalmam sincs.
Elég egy apró szikra
Ebből elég!
Ne, ne! Ne, ne!
És egy gesztus
Elég egy apró szikra
Egy szerelmes szó, hogy fellobbanjon a tűz
Hogy fellobbanjon a tűz
Máris táncol minden isten és ördög
Feledjük el bánatunkat
Ássuk el a csatabárdot, minden gondunkat
Dobjuk le láncainkat
Engedjük el a fenevadat
Igen!
Nekem a villámlás kell
Én vagyok az, Théo.
Siessenek!
Vaduljon meg a tömeg
Elég egy apró szikra
Egy kisebb mozzanat
Elég egy apró szikra
Egy kisebb
Énekeljen, falunagy!
Hogy fellobbanjon a tűz
Máris táncol minden isten és ördög
Fülsértő a korotok muzsikája.
Fogd már be!
Indulás!
Szöknek az eretnekek!
Állítsák meg!
Trubadúr! Danoljon még nekünk! Trubadúr!
Íjászok!
Lőjenek!
Fogják el őket!
Mindenki jól van?
-Még élek. -Aha.
Vagyogatok.
A francba! Segítek.
Tarts még ki!
Nem szabad kihúzni!
Ja, oké.
Boszorkány!
Tudod, Jérôme, ha Marie esetleg nem tér vissza, talán itt lenne az idő, hogy
másként tekints a dolgokra, az életre. Mondjuk…
Marie!
Csodálatos, visszajött.
Mondtam, hogy vidd a gyerekeket!
Majd később veszekedhetsz. Most katonák üldöznek. Mindenki jól van?
Igen, drágám.
Várj!
Na akkor…
Nem szabad kihúzni!
Hozzám ne nyúljatok! Hagyjatok már!!
Apa, hogyan tovább?
A falunagy mindent tűvé tesz majd értetek, szóval rejtőztök el szépen templomban,
ahol építettem titkos alagutat. Hogy belépjetek,
kell nektek háromjegyű jelszó.
Oké.
Nos, az első számjegy megegyezik Kerberosz mitológiai alak fejének számával…
-Elég már! Mondd meg a kódot! -Kérjük a kódot!
Jól van na, 316.
Oké, menjünk!
Ha fényt akartok, ott lesz egy kar a bejáratnál.
Menjetek!
Clara, segíts!
Azta!
Oké. Théo, helyezd biztonságba Louise-t
valahol hátul! Ott!
Tedd rá a fejhallgatót!
Hova kell beírni a kódot?
Nem tudom.
Kutassunk!
Gyorsan!
Tessék!
Nem félsz, ugye?
Okés.
Itt van.
Hol?
Hát itt! Innen nyílik a titkos alagút.
Mindenki egy csúcshoz. Gyerünk!
Hol kezdődjön a kód?
Fogalmam sincs, 316. Clara, tiéd a három, tiéd az egyes, enyém a hatos.
Oké. Három.
Egy.
És hat.
Menjetek, gyerekek, rejtőzzetek el! Gyorsan!
Inkább ti menjetek!
Gyerünk, Théo!
Figyelj oda, Clara!
-Ez az! -Adj neki!
Igen!
Ne! Jaj!
Nyírd ki!
Ne!
-Théo! -Vigyázz!
Lőjön! Lőjön már!
Sajnálom! Kupidó köteléke. Ha ő meghal, én is.
Láttam őket. Az egyik nőstény, fehér mancsa van.
Maguk, vagy mi.
Senki nem bántja a fiamat.
Ehhez nem szabad nyúlni.
Lemerültem.
Loulou! A fejhallgató!
Csst, csst, csst!
-Csst, csst! -Ez…
-Cssst, Loulou, Loulou, itt anya. -Semmi baj.
Anya!
Nálam az erdők ringatóznak
A tetők az eget kaparják
A patakok vize gyorsan csobog
A hó soha nem olvad el
Nálam a farkasok az ajtó előtt állnak
Ezt megérti minden gyerek
Kiáltásokat hallunk New Yorkból Hajók ringatóznak a Szajnán
Én megyek vagy te
Az országom a tiéd is
Én megyek vagy te
Nem számít, hova
Nem számít, merre
Mit művelnek?
Louise!
-Gyerünk, drágám! -Ez az!
Igen, Louise!
-Gyerünk! -Louise!
Igen!
Ne!
Louise!
VÉRFARKAS
A Boszorkány.
Itt van apa.
Jól vagy?
Kicsim!
Édes kicsikém!
KUPIDÓ
Azt hiszem, nyertünk.
Nekem is volt képességem. Csak kellett a megfelelő pillanat.
Ha legközelebb betértek, gyertek júniusban, Szent János ünnepén.
Van táncos mulatság, embereket égetünk, olyan családias a légkör.
Hű, de szuper.
A gyerekeknek látni kell.
Jó.
-Nos, jó utat nektek! -Köszönjük!
-Jérôme! Jérôme! -Köszönjük szépen!
Grazie, Jérôme.
Nincs mit.
Tényleg sok mindenben inspiráltál.
Nos…
Ezután utam Firenzébe vezet vissza. Lehetséges, hogy újra festeni kezdek.
Grazie a te.
Nincs mit.
És újra használni kezdem a nevemet.
Nem Piero vagy?
Nem, hanem Leonardo Piero.
Da Vinci.
Si.
Vedd meg minden festményét!
Viccelsz? Borzasztóak.
Mondom, mindet. Az összeset.
Jó utat!
Szép a családom.
Csodásak. Főleg Jérôme.
VADÁSZ
Marie?
Mi az?
Bakker!
Nem sikerült.
JP hív.
Ha-halló? Jövök már, ne idegeskedj!
Ti is a középkori cuccnak melóztok?
Csak azért kérdem, mert szerintem totál bénák
lettek a jelmezek.
Jól vagytok?
Igen. Minden rendben, uram.
Apa! Jól vagy?
Hát, nem is tudom. Emlékszem a lovagokra, a farkasokra.
Elment a maradék eszem.
Nincs semmi baj. Ne aggódj!
Gyertek! Menjünk haza mind!
Drága Jérôme, örültem, hogy újra együtt lehettünk.
De mindketten tudtuk, hogy nem tart örökké.
Tovább felejtek majd. A neveket, sztorikat.
Aztán egy nap majd mindent elveszítek.
Ezért ragadtam meg az alkalmat, és írok le neked most mindent. Mindent,
amire emlékszem. Mindent, ami számít.
Majd meséld el nekem újra! Szeretlek: apa.
A VASSIER CSALÁD ADOMÁNYA
Mehetünk? Egy órája jöttünk.
Még egy perc!
Mindent elmondtam nagyapának.
Szuper.
Nekem jobban tetszett a régi változat.
Féltékeny vagy.