NADAHNUTO IGROM LES LOUPS-GAROUS DE THIERCELIEUX
VUKODLACI
Noć je pala.
Selo spava čvrstim snom.
Prije negoli nestane, čovjek u vučjoj koži dijeli uloge.
Odlazi!
Oni koji ga otjeraju postaju vukodlaci.
VUKODLAK
Ta stvorenja sad hodaju selom Thiercelieux.
Traže plijen prije negoli se otkrije njihov identitet.
Vukodlaci skaču na nedužnu žrtvu.
I...
-Što sam rekao o mobitelima? -Oprosti.
-Želite li igrati? -Imam streaming uživo…
-Očekujem poziv. -Gladna sam.
Koliko to traje?
Što točno igramo?
Vukodlake, tata. Igramo Vukodlake.
Vukodlake?
To smo nekad igrali. „Sunce izlazi, noć pada...”
Koristiš se moćima u lovu na vukodlake.
Imamo i moći?
Da, imamo. Ja sam Proricatelj.
Ti si Lovac.
Clara je Djevojčica. Théo je…
LOPOV
-Lopov. -Kakve su to moći?
Nadao sam se da će se tata sjetiti.
Nemam pojma. Ne poznajem ovu igru.
Nisi igrao Vukodlake s Nicole?
Nicole? Tko je to ono?
Ah, da, moja žena. Naravno.
Počivala u miru.
Zašto me tako gledate? Nisam vas pozvao da dođete!
Dobro mi je i samome.
A i doveli ste nepoznate ljude. Tko je ta mlada cura?
Ova djevojka je Théo, tata. Sin kojeg je Marie rodila prije našeg braka.
Théo je moj sin.
Nije cura ako ima dugu kosu.
-Nije spomenuo kosu. -Volim je!
Jeste li završili? Sad kad svi znamo pravila,
odigrajmo rundu na brzinu.
Napravit ću malo mjesta i opet podijeliti karte.
Ali nije li šteta što smo u kući?
U selu je srednjovjekovni sajam, kao neki karneval.
-Što kažete, djeco? -Kamo ćeš?
-Imam streaming uživo. -Ne možeš jedan preskočiti?
Ne, ako ništa ne objavim, gubim pratitelje, a to je kao da sam…
Nevidljiva.
Kad si nevidljiva, to ne znači da si bezvrijedna.
Tako je bilo u tvoje vrijeme, Marie.
Ma daj! Koliko možeš zaraditi prodajom kozmetike neznancima?
Više nego mali profesor.
Evo ga opet.
Ovaj profesor podučava klasike.
Sardou, Balavoine, Johnny, Delpech…
Kažeš da si utjecajna, ali na koga utječeš?
Očito ne na svog oca.
Mala škola roditeljstva.
Pusti me na miru, tata.
Odmor provodimo pazeći na tebe pa se bar malo potrudi.
Pazi što govoriš, Stéphane!
Rado. Ali ja sam Jérôme.
Izgledaš kao Stéphane.
Idem u krevet.
U podne?
Svakom svoje.
Gilberte!
Mama, gladna sam.
Idi u kuhinju s bratom.
-Čiju kosu volim! -Ne gnjavi me zbog toga.
Da, mama, ne gnjavi nas!
Koma si.
Sjajno.
Moraš se javiti na posao? Koga sad zastupaš?
Ženu koju muž 20 godina tuče.
-I ljuta si? -Jako.
Zato te volim. Nazovi ih.
-Siguran si? -Siguran sam. Hajde.
Dobro.
Da onda ovo maknem?
-Makni! -Dobro.
Vukodlak ide ovamo.
Lovac ovamo.
Ovo je Djevojčica.
Proricatelj.
Lopov i Vještica.
Gotovo!
-Što je? -Ne znam!
Djeca!
-Tata! -Jesi li dobro?
Nijemci! Svi u podrum!
Brzo!
Tata!
Dođi, tata!
Pazi!
Jesu li svi dobro? Louise? Tata?
-Da, dobro sam. -Da.
-Théo, svjetla. -Stube su blokirane.
Clara? Jesi li dobro?
-Ovuda! -Hajde.
Clara?
Jesi li dobro?
-Clara? -Dobro sam.
Clara!
Gdje je auto?
Moj auto!
Što se događa? Pozvat ću policiju. Imate li signal?
Ne.
Ovo nije moja kuća.
-Naravno da jest, tata. -Nije!
-Je li oduvijek ovakva? -Naravno da nije.
-Nemam tako loš ukus. -Clara?
Clara!
Ovo je baš čudno.
Clara?
Kao Snjeguljica i sedam patuljaka.
-Nije ovdje. -Što…
Zašto je sve staro?
-Primijetio si nešto? -Što?
Sranje!
Samo smireno.
Smireno? Moja kći je nestala!
Mora postojati neko objašnjenje.
Možda su sve ovo ovako ukrasili zbog seoskog karnevala.
Sve ovo u 30 sekunda?
Idemo u selo. Možda je ondje.
Hajde. Idemo.
-Hajde, tata. Moramo naći Claru. -A moja kuća?
Clara!
Idemo.
Gilberte, usporite malo!
Djed ti je u dobroj kondiciji.
Clara!
-Mama, gladna sam. -Naći ćemo nešto, dušo.
Clara!
Vikanje neće pomoći.
-Budući da nije tvoja kći… -Molim?
Ovamo!
Nisu preuredili samo tvoju kuću.
Koliki je proračun za ovaj karneval?
Clara!
Gubi se! Plašiš goste.
Pazi!
-Stvarno? -Ma daj.
Nevjerojatno.
-Mama, gladna sam. -Da, dušo. Čekaj.
Ima… Gle! Uštipci!
Zdravo.
Baš su drski!
Jedan, molim.
Dobro, jedan uštipak.
Nemam gotovinu. Može beskontaktno plaćanje?
-Što? -Bes…
-Beskontakt… -Nema novca, nema uštipaka.
Takvim stavom slabo ćete zaraditi.
Vassier. Kao vi.
Nešto ste u rodu?
Ne znam, ali ne mogu se tako koristiti našim prezimenom.
-Ma daj! -Oprostite Tko je organizator?
-Organizator? -Da.
Kapetan? Na trgu je zbog smaknuća.
Na trgu…
Smaknuće?
Clara?
Oprostite, jeste li vidjeli mladu curu dvadesetih godina, miješane rase?
-Miješane rase? -Da.
-Niste odavde? -Ne, iz Pariza smo.
Ajme! Izdaleka ste došli!
Tri sata bez gužve. Niste je vidjeli?
Nisam.
-Nije ovdje. Idemo. -Ne dok ne razgovaram s organizatorom.
Stanovnici Thiercelieuxa!
Evo ga.
Ulovio sam vražju zvijer.
Dovedite zvijer!
Nedužan sam.
Kunem se pred Bogom!
-Noću si lutao ulicama. -Izgubio sam ovcu.
Odjeća ti je bila krvava.
-Porezao sam se dok sam... -Tiho!
Laži!
Lažljivac!
Što kažete! Je li on zvijer?
Da!
O, da…
Kako bismo ga trebali kazniti?
Smrt.
Smrt!
-Smrt! -Loulou!
Krvniče, obavi svoju dužnost.
-Bez brige. Bit će sve u redu. -Hoće?
Ovo je prenasilno za tebe.
I jako je realistično.
Jeste li vidjeli moju...
Baš vam hvala!
Odlazimo!
Idemo.
Tata, hajde!
Jérôme! Što se događa?
To je krv! Prava krv!
Ma što govoriš?
-Čovječe! -Da.
-Mogu li i ja kušati? -Ne!
Što se događa? Kći mi je nestala, javna smaknuća…
Preuređenje kuće bez mog znanja.
Samo je jedno objašnjenje. Pravo srednjovjekovno selo,
prava smaknuća, prava krv... Putovanje kroz vrijeme.
-Reci sinu da ne govori gluposti. -Smiri se.
Dobro kaže. Mali je drogiran.
-Poludio je. -Vi se javljate!
Malo poštovanja, tata.
Mogu se sam brinuti za sebe.
-Mama? Jérôme? -Samo trenutak, dušo.
Théo se ne drogira. Znam da ste pod stresom…
Nisam. Sjajno se osjećam.
-Usredotočimo se na Claru. -Mama! Jérôme!
-Što? -Što?
Oprostite, jeste li vidjeli mladu ženu?
Zgodnu, dvadesetih godina, miješane rase.
Da? Ne?
Govorite francuski?
-Koja je godina, gospodine? -Théo!
Godina je 1497.
Kakva neobična odjeća.
-Odjeća? On se javlja? -Ništa nije rekao.
Jest. Trbuhozborac je.
Nije.
Imaš signal! Zovi Claru.
Nemam. To je alarm za sastanak.
Isključi ga! Naljutila si ga!
-Trenutak! -Gasi!
-Ne radi. -Gasi! Pazi.
Idemo.
Kako zapešće, tata?
Dobro, hvala, Jérôme.
-Nazvao si me Jérôme. -A nego kako bih te zvao?
Dakle…
Kako se mama zvala?
Što ti je, sine? Zvala se Nicole.
Rodila se 3. 7. 1946. Nosila je cipele broj 37,
a njezin broj osobne je bio
2-46-07-350-132-148.
Zašto?
Tek tako.
-Nešto se događa. -Slažem se.
Pazite.
Maknite se, djeco!
-Mama, što je to? -Ne znam, srce.
Ma što…
TO
SAM JA
Tko ja?
TO SAM JA CLARA
Clara!
-Čekaj. -Oprezno.
Što se dogodilo, dušo?
Zašto me ne čuju?
To je to, sad te čujemo.
-Ništa nisam rekla. -Jesi.
Rekla si. Pa čuli ste je.
-Ne. -Ni riječi.
Tata! Čitaš mi misli.
Nadam se da se ne gubi kao njegov otac. Samo nam to još treba!
Nisam ni primijetio da ćelavi.
Samo mirno.
Vidio sam vas na smaknuću.
Niste odavde.
Zašto ste došli? U rodu ste s čarobnjakom?
Drago mi je što ste to spomenuli. Nije mi drago što…
Nismo u rodu. Samo smo u prolazu.
Naišli smo na pustu kuću i odlučili se odmoriti.
Je li? To je sve.
Čarobnjaci ste!
-Pusti mog sina! -Smiri se.
Nismo čarobnjaci.
Mi smo…
Glazbenici smo.
-To je sve. -Da.
Trubaduri smo.
Ja sam trubadur Daniel.
Ovo je moja trupa.
Trubadurci.
Pjevajte.
Ali mi…
Nemamo glazbala. Čekaj!
Idi po moju gitaru, srce.
-Ha? -Što?
Po moju lutnju.
Idi po moju lutnju.
Što?
Izgleda kao mala gitara.
Srećom, nikad ne putujem bez svoje... lutnje.
Da.
-Molim vas. -Hvala.
Da. Da. Jedan…
Dobro. Tri, četiri.
Reci im da je moja karijera
Nesigurna
Da nitko ne zna gdje ću biti
Za godinu dana
Kad bi samo znali da sam tebi
Nekad bio najveći pjevač
Te da si zato
Htjela dijete
Koje je sad odraslo
A oni?
Idemo! Tri, četiri…
Suci i zakon
Ne plaše me
To je moj sin, moja bitka
Nije smjela otići
Vrlo dobro.
Sve ću razbiti
Ako dodirneš
Moju krv i meso
U tempu, molim.
Nije smjela otići
Dobro.
-Jesi li dobro? -Jesam.
Vratite se unutra.
Zvijeri dolaze.
Ima i zvijeri?
Selo mora spavati!
Svi u kuće! Vukodlaci dolaze!
Noć je pala! Selo mora spavati!
Idite kući! Zvijeri dolaze!
Zvijeri dolaze!
Gladna sam.
Evo, dušo, tražim.
Pokušajmo ovo.
Krasno. Sad nećemo razgovarati s praznom stolicom.
Evo. Vidiš?
„Vještica,
Lopov, Lovac, Proricatelj,
Vukodlak.”
-Prekasno je za igre. -Ne igram se.
To piše na kutiji.
-Bila je pod ormarom. -Čekaj.
Da vidim.
Nije li ovo tvoja igra?
Jest. Što radi ovdje?
Ma nije valjda!
Nije putovanje vremenom. U igri smo.
Očito je napušen.
Nisam.
-Uza svaku karticu ide moć? -Ide. Pa što?
Imamo te moći.
Gilbert je Lovac. Zato je tako snažan.
Ne pretjerujmo!
Samo sam u dobroj formi.
Clara je Djevojčica.
Djevojčica. Diskretna, nevidljiva.
Pa Louise je jedina djevojčica ovdje.
-Ti ćeš uvijek biti moja djevojčica. -Opet ti! S kim razgovaraš?
Ha? Čuješ glasove.
Kako bi on dobio moć, a ja ne?
Ne, ništa nisam čuo. Samo razmišljam naglas.
Igrali smo Vukodlake.
Kuća se zatresla. Našli smo se u kući svojih predaka
i imamo moći?
-Očito smo u igri. -Ne govori gluposti.
Kutija je možda zavibrirala točno prije potresa.
-Molim? -Vidiš? U igri smo.
Razmisli, tata, molim te. To je tvoja igra.
Kako ćemo doći kući?
Ne znam! Nije moja! Našao sam je na tavanu. Bez pravila.
Zato sam ih izmislio. I mijenjala su se s vremenom.
To je sve.
A ja sam Lopov. Koja je njegova moć?
Nemam pojma.
Sjećam se jednog pravila.
Za pobjedu u igri
moramo identificirati sve vukodlake
i pobiti ih prije negoli on oni ubiju nas.
Ali što ako sam ja vukodlakinja?
Bez brige, dušo.
Nitko te neće ubiti. Nitko!
Dobro? Nitko.
Nitko te neće ubiti, dušo. I znaš što još? Našao sam večeru.
Ne izgleda loše. Mogu skuhati juhu.
„Sciurus folliculus.”
Sigurno je slanutak.
To su vjeveričja muda.
Kako si, Loulou? Došli smo poželjeti laku noć.
Vrijeme je za spavanje.
Sutra idemo kući. Obećavam.
Da.
Možete mi opet ispričati svoju priču?
Jednom davno,
prije desetak godina,
tvoja se mama razvela od totalnog bezveznjaka.
I ja sam bio samac. Predavao sam glazbu u školi
i davao privatne sate gitare.
Ja sam tada htjela biti preokupirana nečim drugim.
Mogla sam birati između sporta i učenja sviranja.
Na internetu sam potražila učitelja gitare
i našla tvog oca.
Podučio sam je kako da svira svoju najdražu pjesmu
i ona se, očito, jako zaljubila u mene.
Očito.
Dvije godine poslije eto tebe.
Kao dar.
Da. Kraj. Laku noć.
Ali jako volim tu pjesmu!
Ne, vrijeme je za spavanje.
Ondje gdje živim šume se njišu I krovovi grebu nebo
Iscrpljena sam.
Dobro, laku noć.
Volim te.
Dobro. Laku noć.
Šalim se.
Laku noć, dušo.
Što radiš?
Ništa.
Ubijam vrijeme.
Znaš, ne znam gdje smo
ili kad smo,
ali dobro je što opet bistro razmišljam.
-Oprosti, trebao sam češće dolaziti. -Ne ispričavaj se.
Teško je gledati kako ljudi nestaju.
Vratit ćemo se kući.
I bit ću ondje.
Laku noć, tata.
Laku noć, Jérôme.
-Tko je to? -Što je bilo?
Što…
Mislim da nam nešto želi reći.
Čekaj. Smiri se.
Vukodlaci idu prema selu! Umalo da me nisu pojeli!
Odmah moramo otići!
Ovdje su vukodlaci. Umalo da je nisu pojeli i moramo otići.
Oduvijek joj sjajno ide pantomima.
Gdje je Loulou? Loulou?
Loulou?
-Loulou? -Loulou?
Nije ovdje!
-Louise? -Louise!
Ostanite ovdje.
Ja sam!
Uđi, dušo. Brzo.
Što si radila?
-Izašla sam piškiti. -Ne!
Ne smiješ sama izlaziti! Možda si vukodlakinja!
Ali nisam!
Kunem se!
Vjerujemo ti!
-Veži je. -Da joj i brnjicu stavim?
Ako kaže da nije vukodlakinja, nije!
Prepustite to meni.
U 50 godina nitko me nije blefirao u pokeru.
Pogledaj me.
Jesi li
vukodlakinja?
Nisam!
Potvrđeno je. Nije vukodlakinja.
Pogriješio sam! Vežite je!
Ne mičite se!
Nemoj je ozlijediti!
Dajte mi uže!
Théo! Uže, brzo!
Zvijeri su opet ubile!
O, Louise.
Jérôme?
Jérôme, probudi se!
Gdje smo?
U 1497. godini.
O, da. Kvragu.
Louise se vratila u normalu.
Loulou!
Dušo moja.
Gladna sam.
Ne, čekaj. Stani.
Što radiš?
Ozlijedit ćeš se.
Krasna si!
Hvala. Ni ti ne izgledaš loše.
Dobro, čemu ovo služi?
Ovo je za lov na vukodlake.
Ma daj, Jérôme!
Vukodlaci su samo noću, pa…
Ne možeš nasumično bosti ljude!
Nitko nikog neće ozlijediti.
Razmišljala sam.
Ovo je kuća tvog pretka. Igra je njegova. Hajdemo u zatvor i pitajmo ga
kako se možemo vratiti kući.
-Dobro? -Može i tako.
-I ima pravo na odvjetnicu. -Pravo?
U 1497. godini? Čudilo bi me da ga nisu ubili mučenjem.
-Rotkvice? -Cvijeće, gospođo?
Ne, hvala.
Upalilo je. Djeco, slušajte.
Razgovarat ćemo s pretkom dok vi odete po hranu.
-Dobro? -Ali kojim novcem?
Imam ideju.
Iskoristit ćemo Clarinu nevidljivost.
Moja kći nije kradljivica.
Zbilja? Radije ćeš umrijeti od gladi?
Ja sam Lopov. Ja bih trebao krasti.
Vidjeli smo smaknuće po kratkom postupku i divlje zvijeri
pa pokušajmo izbjeći uhićenje.
Dobro.
-Nađimo se za jedan sat. Dobro? -Da.
-Ne zaboravite. U Srednjem vijeku smo. -Što to znači?
To je kao strana zemlja. Morate se prilagoditi.
Sjećaš se Rima? Samo što me nisu ubili kad sam tražio da mi uliju vodu u kavu.
I u Dublinu kad sam tražio bezalkoholno pivo.
-U Bruxellesu... -Shvaćamo.
Da, dobro. Kad si u stranoj zemlji,
ponašaj se kao u stranoj zemlji,
kao ljudi u toj zemlji. Ovo je Srednji vijek pa se uklopite.
Vidimo se za jedan sat.
-Dobro. -Idemo.
Vidimo se.
Tom lutnjom se uklapaš?
To nam je krinka.
Gle, trubadur!
Moj muž je vojnik. Čuo je kako pjevate i kaže da imate glas anđela.
Ljubazno od njega. Trudim se.
Pjevajte nam „Dobri kralj Karlo”.
Ne znam akorde.
-„Slatki konjušar.” -„Zadavio sam Burgunđanina.”
-Može nešto originalno? -Ne!
Idemo.
-Bok, hvala! -Čekajte.
Odajte mi tajnu. Kako mogu postati trubadurka?
Doktoriraj i pogrešno odlučuj u životu. Idemo.
Lopov sam. Možda mogu ukrasti ono što trebamo.
Vidiš? Ne trebaš nevidljivost.
Lijepa narukvica.
Drži. Brzo se vraćam.
Bez brige. Bit će okej.
Pardon!
Vrati se, huljo!
Zaustavite lopova!
Zaustavite ga!
Pusti mene da govorim.
Dobar dan. Trubadur Daniel.
Zdravo.
-Je li Childéric Vassier ovdje? -Što će ti taj prljavi čarobnjak?
Dobro pitanje
Mislio sam ga malo razgaliti glazbom.
Dabogda u paklu završio!
Aha, da…
Nemamo cijeli dan.
Želimo razgovarati o optužbama protiv njega.
-Začepi, bludnice! -Molim?
-Kako si me nazvao? -Kako želim!
Hej! Smiri se!
Kontroliraj svoju ženu.
Batine bi joj dobro došle!
Prebit ću te takneš li me opet!
Dušo, misli na djecu.
Da. U Srednjem vijeku smo.
Dođi. Djeca nas čekaju.
O, da.
-O! Zdravo, Daniele. -Zdravo.
Sačuvala sam ti nešto.
Hvala.
Što je?
Ništa.
Može očijukati, ali kad nas napadnu dvije budale,
onda šuti.
Mogao sam se umiješati, ali razotkrili bismo se.
U Srednjem vijeku smo.
Da. Baš zgodno za tebe.
Bojao si se, ali to nije ništa strašno.
-Nisam. -Ma daj!
Nisam!
-A temporalni paradoks? -Što?
Temporalni paradoks.
Nemam pojma.
Prvo pravilo.
Ono što učiniš u prošlosti može utjecati na sadašnjost.
Mislim, budućnost. Ono poslije.
Ne smijemo se miješati.
-Je li to bitno? -Naravno.
Jednostavno je.
Da sam udario tu budalu, feminizam bi napredovao 500 g. prerano. Shvaćaš?
Zamisli posljedice.
Ne bi bilo ratova ni onečišćenja, neizmjerno bolje društvene prilike.
Mogu zamisliti posljedice.
To je…
To je bio loš primjer. Ali shvaćaš me. To je…
Moramo biti jako oprezni.
„Oprezni”, kaže.
Moj bivši bio je sebičan, ali ne bi bio kukavica.
Tvoj bivši…
Što nije u redu?
Nije li Théo s tobom?
-Čekaj. -Što je bilo?
-Izgubila sam ga! -Izgubila ga je.
Kako to misliš?
-Gdje si ga izgubila? -Smiri se!
Aha, kad je moj sin, moramo se smiriti!
Vi došljaci!
-Da? -Da?
Vaš sin sve mi je rekao. Iz budućnosti ste, ha?
Nismo. Govori gluposti.
Mislimo da se drogira.
Gdje je moj sin?
Smiri se, mama.
Ja sam, Théo.
Théo.
Kovač.
Théo. Kovač.
-Théo… -Prestani!
To je moja moć. Krađa identiteta. Mrak!
Ne, to nije „mrak”. Dosta toga!
-Zašto? -Što ako zapneš?
Još istražuješ vlastiti identitet.
I to je sjajno. Potpuno sam uz tebe.
Ali izgubio bi se. Shvaćaš?
Mislim da si samo ljubomorna.
Zato što nemaš moć.
Čekaj, Théo!
Tvoja moć je super. Što je još važnije, korisna je.
Već si objedovao?
To znači „ručao”.
Jesam. Nisam. Ova luđakinja pokvarila mi je apetit.
Opet nešto viče. Pomoći će joj-sat dva u ćeliji.
-Opet vičeš, rospijo? -Polako!
Ovu kuju prepusti meni.
„Kuju?” Zbilja?
Oprosti, mama. Malo sam se zanio.
Childéric Vassier?
Ovdje ima štakora. Ništa strašno.
Ima li koga?
Nema.
Childéric! Childéric Vassier?
Dosta mučenja! Molim vas!
Kažem vam da nisam čarobnjak!
Tiho! Ništa vam nećemo.
Približite se.
Da.
Vaši smo potomci iz 2024. godine.
Igrali smo vašu igru. Sad smo ovdje i imamo moći.
Kako se možemo vratiti u svoje vrijeme?
Ne.
Ne shvaća.
Théo, pokaži mu.
Evo.
Čuvari!
Tiho!
Vi ste čarobnjaci! Vi šaljete zvijeri na selo!
Nikog nikamo nismo poslali. Tiho!
Igra s vukodlacima.
Lopov, Proricatelj, Vještica. Vi ste je izmislili?
Nisam! Čovjek u vučjoj koži donio je tu igru!
Tko je taj u vučjoj koži?
Neznanac kojeg sam ugostio prije tri noći, baš prije napada zvijeri.
Vučja Koža možda zna kako se možemo vratiti kući. Gdje je?
Ne znam. Idući dan nije ga bilo.
Kako je izgledao?
Muškarac.
Aha.
U vučjoj koži!
Ne želim da me spale! Izvucite me odavde!
Nisam čarobnjak. Ni juhu ne znam skuhati!
Hej! Tko mi je ukrao kacigu?
Mama, moramo otići. Ovuda!
Hvala, Childéric. Sretno!
Čekajte. Sretno? Morate me izvući.
Bez brige, sad sam vaša odvjetnica.
Aha, da.
Što je odvjetnica?
S kim razgovaraš?
S rešetkama.
Treba ih nauljiti.
Taj Vučja Koža dao mu je igru,
a onda je nestao.
Ako se želimo vratiti kući, moramo igrati i pobijediti.
A za pobjedu moramo naći i pobiti vukove.
Pobiti ih? Nećemo ubiti Louise. Čekaj.
Četiri kartice za četvero vukodlaka.
Možda možemo ubiti samo tri.
Ili možemo ubiti samo dva i skuhati ih s vjeveričjim testisima.
-Imaš bolju ideju? -Ne.
Svi ćemo umrijeti 1497. godine. Oduvijek sam htio dobiti gubu.
Nećemo samo čekati da nas pojedu.
Ulovimo ostale pa ćemo vidjeti.
Idem u selo da čujem što govore.
Ideš čuti što govore?
Idem čuti. Da.
Istražiti. U zadnje vrijeme sve primijetim.
Sve primjećuje. Da ne bi! Nema pojma da je Clara napustila faks.
Napustila si faks?
Clara, odmah se vraćaj!
Clara? Kamo je otišla? Clara!
-Otkad to znaš? -Kako si pogodio?
Proricatelj si. Čitaš misli.
Samo to osjećam, to je sve. Nemojmo… Dosta!
Ako ne čitaš misli, ne znaš da mi se sviđao
jedan od Cédricovih kumova na vjenčanju prošlog ljeta.
Otišli smo u kuhinju dok si plesao.
Ljubio mi je vrat i zavukao mi ruku pod bluzu.
-Milovao me. -Tko je taj gad? Ubit ću ga!
Znala sam. To je baš sramotna moć.
-Je li? -Da.
A varanje nije?
Nisam te varala,
ali ako ovako nastaviš,
možda hoću.
Upozoravam te, Jérôme. Ne koristi se svojom moći na meni.
Bar imam moć.
Koristan sam, gospođo.
Dosta.
Moramo ubiti tri vukodlaka, i vratiti se u 2024. g.
U 2024.?
Zbilja ste iz budućnosti?
Mi postavljamo pitanja.
Tko si ti? Što radiš ovdje?
Zovem se
Piero.
Childéricov sam susjed.
Umjetnik sam.
Pomalo izumitelj.
Došao sam uzeti sve što bi mi moglo biti korisno.
Jadni Childéric. È finito.
Spalit će ga.
Zašto si njuškao ovuda?
Ljudi ovdje ne vole ovakve kakav sam ja.
Vukodlak si?
Vukodlak? Ne, nisam vukodlak.
Jérôme, hajde.
Upotrijebi moć.
Pročitaj mu misli.
Stai buono?
Zna li tko talijanski?
Što znači „È tanto bello quando si concentra”?
„Zgodan je kad se koncentrira.”
Aha! To si mislio! Nama to nije problem.
Nije?
Vi ste…
Vi ste baš sretnici.
U budućnosti to nije problem?
Ali sad,
ako ljudi ovdje doznaju
da volim muškarce, kožu će mi oguliti.
Skuhat će me i raščetvoriti.
Zbilja?
Zbilja smo u Srednjem vijeku!
Možemo li ga odvezati?
-Da. -Dobro.
Grazie. Ljubazna je.
Grazie, tesoro. Mogu li dobiti nešto za piće?
-Naravno. -Malo vina.
Clara!
Donesi vode!
Moramo naći vukodlake da bismo se vratili kući.
Znaš li tko bi to mogao biti?
Ne. Pomogao bih da znam.
Moja kći je nevidljiva.
Da, nije idealno.
Možda mogu pomoći vašoj kćeri.
Ovo…
Ovo je poput gline.
Istraživači su to donijeli iz Amerike.
Znaš gdje je to?
-Da. -Ali usavršio sam to.
Vidiš?
Gle.
Fleksibilno je. Capito?
Rasteže se, ali je čvrsto.
Dakle, to je guma.
-Guma? -Da.
Što ćete s tim?
Kad tvoja kći uskoči u ovo,
ta „guma”, kako ti to zoveš, dat će joj novu kožu,
drugu kožu, capito?
Ali lako je može skinuti.
Može je samo ovako povući. Zgodno, ha?
Nije loše.
Ali nije…
Nije to moja kći. Previše je blijedo. Boje gume.
To nije problem. Mogu to potamniti.
Guarda qua.
-Attenzione. -Da.
Ecco!
Ne. Još!
-Još? -Da, još.
-Još! -Prestani.
-Ne! -Još malo.
-Ne! Ma cosa fai? -Nastavi.
Da! To je to!
To je Clara.
To je moja kći.
Ovo je vaša kći?
-Njegova. -Moja kći.
Claru sam dobio s drugom.
-S drugom… -Théo mi nije sin.
Théo je iz mog prvog braka.
S Olivierom.
-Olivier? -Ne, ja sam Jérôme.
Olivier joj je bio prvi muž.
Aspetta. Marien muž?
-Bivši. Clara je moja kći. -Ali Clara…
Točno.
Ali oboje smo Louiseini roditelji.
Finalmente!
To je obitelj, zar ne?
U budućnosti…
Svi se mogu slobodno miješati.
-Možemo miješati? -Si.
-Promiješaj. -Promiješajmo.
U krug.
Allora, još malo.
Evo!
Ne baš. Nedostaje još jedna. Ovdje.
-Siguran si? -Da.
-Ovdje? -Da.
Ecco!
To…
To je moja kći.
Ovo je vrlo važno. Oči. Pogled.
Protresi glavom.
Ecco!
To je bolje.
A sad završni detalj.
Volim se maskirati.
-Naravno. -Sjajno!
No dobro...
Odaberi koju želiš.
Ovu? Da.
Ova je lijepa. Da…
Ecco!
-Da ili ne? -Da!
Da! Aspetta.
Ovo sam ja izumio. Moj dar.
Aspetta, ecco. Pokušat ću ponovno.
Ova perika je koma.
-Čujete me? -Savršeno.
Izgledaš fantastično. Gle.
Guma!
Ne.
Nemaš šminku?
Certo! Možda čak imam…
Ma dobro izgledaš i bez toga.
-Hvala, moramo loviti vukove. -Hvala, Piero.
-Prego! -Hvala, Piero!
Sì! Sretno!
-Ako išta pokušaju… -Tata…
Odakle je ova.
Ona je moja kći.
Zna i sama govoriti.
Odakle sam?
„Dolazim iz zemlje
spaljene
vjetrom
u stjenovitim močvarama.
Okolica jezera
za žive je
pravi pakao.”
Iz Connemare je. To vam smeta?
-To ti smeta? -Ne.
To zvuči kao lijepo mjesto.
Kapetan je ulovio zvijer! Pogubit će je!
Stanovnici Thiercelieuxa!
Ono zadnje smaknuće bilo je nesretan nesporazum.
Bio je nedužan.
Da, pa…
Ovaj smo put sigurni!
Ova je žena jedna od njih!
Boga mi, to nije istina! Nedužna sam!
Laži!
Svi znaju da si čudna.
Neudana si,
a već ti je 17 godina.
Ludi su. Znam, Srednji vijek.
Što kažete? Je li zvijer?
Da!
A kazna?
Smrt!
Krvniče, preuzmi.
Ne mogu je ubiti. Moramo nešto učiniti.
Ako što pokušamo, svi smo mrtvi.
Možda jest vučica, što bi nam pomoglo.
O, ne.
Ne!
Kapetane, sunce zalazi!
Požuri se!
Ovo nije šala!
Znam da nije!
Svakodnevna smaknuća ostave traga.
-Imaš rezervnu? -Ti imaš rezervni mač?
Naravno.
Baš mi je drago.
Znaš li koliko krvnici zarađuju? Kad smo kod toga...
Poslije! Ubij zvijer, brzo!
Kako? Drškom?
Kapetane! Sunce je zašlo.
Makni se!
Zadovoljimo pravdu!
Hajdemo!
Moj sin!
Spasite mog sina!
-Idem. -Ne, tata.
Bez brige. Tvoj tata je jak.
Spasite mog sina!
Molim vas!
Ma da, lako je kad imaš propisan alat.
VUKODLAK
Imam karticu.
-Bio si super. -Fora!
-Što se događa? -Ne!
Za njom!
Razdvojimo se!
Loulou! Louise!
Louise!
-Louise! -Louise!
Brzo, svi u kuće!
Eno. Vučić!
Psić? Gdje?
Ne psić! Vučić! Mali vukodlak!
Za mnom!
Louise?
Dobro je. Gilbert ju je ulovio.
-Gdje je Clara? -Ne znam.
Kvragu!
Idite kući. Naći ću je.
Nemoj poginuti. Dobro?
Bez brige.
Idite.
Poginut će.
Clara?
Ostani ovdje. Odvući ću ih.
Ne.
Tata, vjeruj mi.
Kad si nevidljiv, to ne znači da si bezvrijedan.
Dobro.
Čuvaj se.
Imam jednog! Moj je!
VUKODLAK
Još samo dvoje.
-Nadajmo se. -Znam kako ih mogu naći.
Još ima svoje zube.
I istu kosu i obraze. Čak i kao vukodlakinja još je Louise.
To vrijedi i za druge. Vidjela sam ih izbliza.
Sutra ćemo ih naći,
ubiti i uzeti njihove kartice.
Čopor predvodi žena.
Ima bijele šape pa je vjerojatno stara.
Drugi je muškarac. Debeo je i šepa.
Sad znamo kako ćemo ih naći.
Trubadure!
Udvaraš se starijima?
-Poznajete je? -Gđu Warter?
Dobra žena.
Nikom ne vjerujte. Mogla bi biti zvijer.
Nemoguće. Jutros se vratila iz grada.
Pokaži Danielu što imaš.
Molim?
Aha, da!
Ne, hvala.
Budno motrite.
Malo je čudan.
Znaš kakvi su glazbenici.
Odavde ste?
Itekako! Najstarija sam u selu.
Imam 52 godine.
Ajme!
Gubi se!
Idi!
To je on! On je vuk!
Reci im da smo ga našli. Idem za njim.
Ne mičite se!
Upozoravam vas!
Imam moći!
Da niste ni pomislili na preobražaj!
Preobražaj? U što?
U vukodlakinju.
Vidjela sam krv na vašoj odjeći.
Ma nije to ništa. To me samo muž tuče.
Aha!
Koji je on?
Onaj u sredini?
Sjajno.
Dobar dan, gospodine.
Odvjetnica sam vaše žene.
-Što? -Njezina odvjetnica.
-Tko je ona? -Ne znam.
-Čudno govori. -Da.
Priznajete da tučete ženu?
Naravno! Pa žena mi je!
Ali ne tučem je bez razloga.
Juha joj je uvijek prevruća ili prehladna.
Ili jako sporo skuplja drva u šumi.
Čak me tjera da se kupam!
-Da, malo pretjerujem. -Ne.
Možete i drukčije komunicirati, a ne samo batinama.
Zar ne?
-Bičevanjem? -Ne.
-Utapanjem? -Ne!
-Paljenjem? -Ne!
Samo komunicirajte. Razgovarajte.
Ravnopravno.
Ali povremena pljuska je u redu?
Ma dajte!
Radite kako vam volja. Ja bih se odavno razvela od njega.
Što to čujem o razvodu?
Ha?
Brak je neraskidiva veza.
Razvod ne postoji. To je hereza!
Nisam to tako mislila.
Uzmite moje podatke za svaki slučaj.
Pozajmit ću ovo.
JAVNI PISAR
Evo.
Znaš pisati, ženo?
Ne! Nimalo.
-Vještica! -Ne, nisam.
-Vještice! -Ma daj, budi cool!
-Cool? -Da, to je engleski.
-Ajme! Ne! -Priznala je!
Šuruje s Englezima! Zgrabite je!
Vještica!
Ne šurujem s Englezima! Pustite me!
Muž te očito voli, vještice. Branio te.
Ništa od paljenja?
Bez brige, bit će paljenja.
Imaš pet minuta s Danielom.
Trubadure!
-Pet minuta. -Da.
Ni sekundu više.
Jérôme!
Bez diranja!
Dobro.
Moj potomak!
Pljunuti si ja!
I ti imaš madež?
Nemam.
Slijep si na desno oko?
-Nisam. -Kraste na mudima?
Molim?
-Imaš li kraste na mudima? -Nemam.
Ali…
-Cijenio bih malo privatnosti. -Dobro.
Jesi li dobro? Jesi li?
Kako su djeca?
Nije im drago što će te spaliti.
-Ali kažu da je to bezbolno. -Boli manje od nabijanja na kolac.
Dobro.
Ali gore je od raščerečenja.
Ne čudim se. Lani je prijatelj…
Ma dajte!
-Smetamo? -Oprosti.
Jérôme…
Glava.
Dobro me slušaj.
Moraš otići.
Povedi tatu i djecu.
Ne idem bez tebe.
Razmisli. Trebamo još dvije kartice. A ne možemo ubiti Louise.
Nećemo pobijediti u igri.
Ali vi se možete izvući.
Morate otići.
Daleko odavde.
A tebe da spale? Ne!
Nemamo izbora.
Ne odlazimo bez tebe.
„Idem kamo i ti.”
Ne ovaj put.
Učini to zbog djece.
Dobro?
Dosta.
Idi kući. Noć pada.
-Za djecu! -Van!
Za djecu.
Broj dva! Zahvaljujući kome?
Zahvaljujući Gilbertu.
VUKODLAK
Ne slavite svi odjedanput.
Nešto sam propustio?
Mamu su uhitili. Sutra će je spaliti.
Želi da odemo odavde bez nje.
Nećemo je ostaviti.
Trebam pomoć.
Dobro, uđi.
Stanovnici Thiercelieuxa!
Spaljivanjem ove vještice i ovog čarobnjaka…
Nisam čarobnjak.
…pročistit ćemo dušu ovog sela vatrom.
I okončati ovu kletvu.
Vještice!
Imaš li što reći?
Sestre!
Danas vas
tuku i mlate.
Pale vas!
Ali jednoga dana bit ćete jednake muškarcima.
Vaše tijelo bit će samo vaše.
Moći ćete se razvesti, raditi, čak i glasovati!
Da.
Danas nas zovu vješticama.
Ali sutra ćemo biti znanstvenice, izumiteljice
i istraživačice.
Ne gubite nadu!
Borite se za svoja prava.
Budućnost pripada tebi.
A ove dvije budale…
-Dosta. -Nemaju muda.
Jednostavno je tako.
Imaš li ti što reći?
Ono što je ona rekla. Ne bih to mogao bolje reći.
Čekaj. Ovo je konoplja? Alergičan sam.
Nateći ću pa ću teže gorjeti.
-Ne žuri mi se. -Ne, čekaj…
Nisam čarobnjak!
Na lomaču!
Stanite!
Tražim uslugu.
Posljednju pjesmu za svoju ženu.
Pjevaj.
Sprema se oluja
Povratak u divljinu
Srušite sva vrata i barikade
Oslobodite vuka iz kaveza
Osjetite vjetar koji huči
Neka nam krv tutnji u žilama
Pojačajte gitaru
I režanje motocikala
-Što je motocikl? -Nemam pojma.
Dovoljna je iskra
-Onda dobro. -Ne!
I jedan pokret
Dovoljna je iskra
I riječ ljubavi
Da upali vatru
Upali vatru
I potakni demone i bogove na ples
Ostavimo sve probleme za sobom
Zaboravimo sjekire i muke
Oslobodimo se lanaca
Pustimo lava u arenu
Da!
Želim munje i iskre
Miris baruta i groma
Ja sam, Théo.
Želim slavlje i smijeh
Brzo!
Želim da gomila poludi
Dovoljna je iskra
Ne mnogo, jedva dodir
Dovoljna je iskra
Malo…
Pjevajte, kapetane!
Upali vatru
I potakni demone i bogove na ples
Glazba iz vašeg vremena je grozna.
Šuti!
Upali vatru
Nagazi, Théo.
I vidi kako plamen raste u tvojim očima
Čarobnjaci bježe!
Uhitite ga!
Daniele, vrati se!
Daniel! Daniel!
Gađajte ih!
Opet!
Želim ih mrtve ili žive.
-Jesu li svi dobro? -Manje-više.
-Da. -Tako-tako.
O, Bože! Evo me.
Samo hrabro!
-Ne čupaj strijelu! -Aha, da.
Vještice!
Znaš, Jérôme, ako Marie ne preživi,
možda je to prilika da na sve gledaš drukčije
i počneš novi život.
Marie!
Super, vratila se!
Rekla sam ti da bježiš.
Poslije viči na mene. Dolaze vojnici. Jesu li svi dobro?
-Da, dobro smo. -Bože.
Čekaj.
Ne čupaj strijelu!
Ne diraj me! Nikad!
Tata, što sad?
Kapetan će vas posvuda tražiti.
Skrijte se u crkvi.
Ondje sam iskopao tajni tunel,
ali za ulaz trebate troznamenkastu šifru.
Dobro.
Prvi je broj
broj glava Kerbera.
-Ma daj! -Reci šifru!
-Šifra je 316. -Idemo.
Za svjetlo podignite polugu na ulazu!
Brzo.
Pomozi mi, Clara.
Oho!
Théo, odvedi Louise na sigurno.
Onamo iza.
Stavi joj slušalice.
Kamo treba upisati šifru?
-Ne znam. -Pogledajmo.
Idemo.
Evo.
Ne bojiš se? Dobro.
Ovdje.
-Gdje? -Evo!
Ovo je tajni ulaz.
-Svako u jedan kut. -Da.
Kojim redom?
Nemam pojma. Rekao je 316.
Clara, ti si tri. Ti si jedan, a ja šest.
Dobro.
-Tri. -Jedan.
I šest.
Djeco, idite, skrijte se!
Idite!
Vi se skrijte.
Hajde, Théo!
Pazi, Clara!
Hajde! Da.
Ubij to!
Ne!
-Théo! -Pazi!
Gađajte, kvragu!
Žalim.
To je moć Kupida.
Ako ona umre, ja umirem.
Vidjela sam ih izbliza. Žena ima bijele šape.
Vi ili mi.
Nitko ne dira mog sina.
Ne diraj to.
Baterija je prazna.
Loulou, stavi slušalice!
-Loulou, mama je. -Polako.
Mama je.
Gdje ja živim, šume se njišu
I krovovi grebu nebo
Vodene su bujice silne
I mećave ne prestaju
Vukovi su nam pred vratima
I sva ih djeca shvaćaju
Čujemo vrisku New Yorka I brodica na Seini
Idem kamo i ti
Bit ćeš moja nacija
Idem kamo i ti
U koju god zemlju
Na koje god mjesto
Što rade?
Louise!
-Hajde, Loulou! -Da!
Možeš ti to!
-Da! -Da, daj!
Da!
Ne!
Louise!
VUKODLAK
Vještica.
Tata je ovdje.
Je li dobro?
Jesi li dobro?
Dušo moja.
Dijete moje drago.
KUPID
Mislim da smo pobijedili.
Naravno da sam imala moć. Čekala sam pravi trenutak.
Ako se ikad vratite,
dođite u lipnju na Ivanje.
Plešemo i pjevamo, spaljujemo riđokose i albine…
-Zabava za cijelu obitelj. -Sjajno.
Djeca će uživati.
Sretan put.
-Hvala. -Zdravo!
Jérôme!
Grazie, Jérôme.
Nema na čemu.
Jako si me
nadahnuo.
Sad ću se vratiti u Firencu
i možda opet počnem slikati.
-Hvala. -Nema na čemu.
I opet ću se koristiti svojim pravim imenom.
-Nisi Piero? -O, ne.
Leonardo Piero.
Da Vinci.
Si.
Kupi sve što naslika.
Šališ se? To je sve smeće.
Kažem ti, sve kupi. Sve.
Ciao.
Sretan put!
Imam lijepu obitelj.
Vrlo lijepu.
Pogotovo Jérômea.
LOVAC
Marie?
Što je?
Kvragu!
Nije upalilo.
To je JP.
Halo? Evo me, strpi se!
Nema šanse!
I vi radite na srednjovjekovnom sajmu?
Pokrali su vas jer su vam prodali jako loše kostime.
Jeste li dobro?
Dobro smo. Hvala.
-Jesi li dobro, tata? -Pa…
Nisam siguran…
Sjećam se nečeg o vitezovima.
I vukodlacima.
Mislim da se gubim.
Ne, u redu je. Bez brige.
Uđimo.
Hajdemo kući.
Dragi moj Jérôme,
Bilo je lijepo opet biti s tobom nekoliko dana.
Obojica znamo da to neće dugo trajati.
I dalje ću zaboravljati.
Imena, događaje.
Jednog dana više se ničeg neću sjećati.
Zato ovo zapisujem dok se još svega sjećam.
Svega što je bilo važno.
Nadam se da ćeš mi sve ispričati.
Volim te. Tata.
DONACIJA OBITELJI VASSIER
Možemo li sad ići? Ovdje si već sat vremena.
Još nekoliko minuta.
Djedu sam objasnila sve slike.
Sjajno.
Original mi je bio draži.
Ljubomorna si.
NADAHNUTO IGROM LES LOUPS-GAROUS DE THIERCELIEUX
Prijevod titlova: Ivan Zorić