Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Duminică, după Crăciun,
m-am dus la aeroport să zbor la Vegas, unde aveam spectacol.
Ajung acolo, zborul e amânat o oră. Apoi a fost amânat trei ore.
Apoi a fost amânat cinci ore!
Apoi zborul a fost anulat!
Așa că a fost anulat și spectacolul din Vegas,
la care oamenii cumpăraseră bilete pe post de cadouri de Crăciun!
Din cauza acestui rahat,
am decis să dedic următoarele 20 de minute din spectacol
rahatului de companie aeriană,
călătoriilor cu avionul, comportamentului oamenilor în avion,
rahaturilor astea.
Asta urmează, fiți atenți!
Bine!
O să încep dinăuntrul avionului.
Să vorbim despre centurile de siguranță.
În primul rând, American și Delta, Dumnezeu să vă binecuvânteze!
Nu știți ce înseamnă zece centimetri în plus pentru mine!
Dar nu știu ce bărbat a gândit aceste centuri de siguranță.
De ce... Cum adică...
De ce e partea asta atât de lungă, iar cealaltă are doar cinci centimetri?
Trebuie să fii contorsionist ca să...
Era să fac întindere la spate ca să închid afurisita de centură.
Dacă ceri o bucată de prelungire, fata aia ți-o dă de zici că-s droguri.
„Poftim, ia-o!” Ce mama dracu'?
De ce nu se închide la mijloc?
Nu e mai logic?
Ba da!
Populația Statelor Unite se îngrașă.
Ar trebui să ia măsuri în consecință.
Doamne-ajută!
Relația dintre tavă și țâțe.
Nu. Nici asta nu-mi convine.
Țâțele mari sunt iar la modă și o să mai fie.
Compania aeriană trebuie să facă niște modificări.
Decupează cumva tava!
Asta e discriminare, la dracu'!
Anunțul pe care îl fac
pentru cazul în care apare o urgență în avion:
„În caz de urgență,
o mască va coborî din tavan.
Așezați masca pe gură, înainte de a-i ajuta pe ceilalți.”
Știți ceva? Fiți atenți: unele lucruri se subînțeleg.
Sigur că-mi pun mie masca mai întâi!
Ce dracu' crezi că facem?
Lupt pentru viața mea sus printre nori, fir-ar să fie!
„Te ajut imediat, stai să mă rezolv pe mine.”
Apoi, se spune așa:
„Așezați masca pe gură și respirați normal.”
„Ne prăbușim, nebuno! Cu 1250 de kilometri pe oră!
Să respir normal?
Sunt înnebunită! O să-i înjunghii pe toți ăștia din avion!”
Să respir normal? Pe dracu'!”
Apoi, continuă:
„În mască se distribuie oxigen,
chiar dacă balonul nu se umflă.”
Nebuna asta ne crede proști.
Ne spune ce-i vine la gură.
O să murim.
Nu există nimic în care să sufli,
niciun balon, nicio pungă,
nicio sculă, nimic,
care să nu se umfle și...
Aia vrea să ne punem masca pe gură
ca să nu se audă țipetele când cade avionul.
Nu vrea să audă așa ceva!
„O să murim! Băga-mi-aș!”
Nu vrea să audă.
Doamnelor și domnilor...
să știți că zborul cu avionul e mai sigur ca niciodată.
„De ce, Luenell?” Vă spun de ce.
Fiindcă eu, Luenell, sunt sus pe cer și fac regulile,
așa cum le fac și la sol.
Exact!
M-am autoproclamat
agent de securitate la bord neoficial.
Sunt în cod portocaliu din 12 septembrie.
Cod portocaliu.
Văd tot ce se mișcă în afurisitul de avion.
Primul lucru când urc în avion, bag capul în carlingă.
Vreau să văd cine conduce măgăoaia.
„Ce faceți? Ați dormit destul?
Nu e nimeni certat cu nevasta sau altceva de genul ăsta, da?
Bine!”
Întotdeauna stau lângă culoar.
În caz că se-ntâmplă vreo nasoală.
N-o să fiu forțată să rămân lângă geamul ăla nenorocit.
Negrii mei, mai știți vorba asta, „forțat”?
„M-a dus forțat la băut. Era să întârzii la muncă cu fraierul ăla.”
Cred că o să readuc la viață câte ceva din vechiul argou.
De fapt, nu, fiindcă tinereii cu care mi-o trag...
Și așa îmi zic că am gura slobodă.
Spun că vorbesc spurcat.
Cică zic de prea multe ori „fut”.
Am încercat să le explic.
„Scumpule, te iubesc. Serios. Și mi-ar plăcea să fac dragoste cu tine.
Mi-ar plăcea să faci dragoste cu mine.
dar, ca să fiu complet sinceră,
vreau doar un futai rapid, înainte să mă urc în avion.
Așa cum zicea marele profet Tupac Shakur:
«Stau doar o noapte în oraș, păpușă. Te bagi?
Sunt în trecere.»”
Și e vorba de mulți tipi, ghiciți de ce?
Am târfe
La multe coduri poștale
Am târfe
Târfe
Albii mei, dacă nu știți cântecul ăsta, e o veche incantație de-ale negrilor.
E compusă și interpretată de marele solist de gospel Nate Dogg.
Ce dracu', nu le poți ști chiar pe toate.
Așadar, vorbind despre avion,
sunt anumite comportamente pe care aș vrea să le discut.
În primul rând...
Stați puțin, scuze! Chestiile astea comestibile... Ascultați-mă!
Nu mâncați ursuleții gumați!
Ursulețul ăla, micul ursuleț gumat, nu vă apropiați de el.
E diavolul.
Stați așa! Să revenim la...
La gura mea.
Zic de multe ori „fut”, așa că am încercat să-l calmez pe micuț.
I-am zis: „N-o să mai zic «fut» așa des.”
Vreau să reînvii o frază veche, pe care o foloseam mult.
Vreau să reînvii „a o face”.
Nu era nevoie să mai zici altceva.
Vă amintiți, frații mei? Cum era? „Ce 'a?”
„Ce 'a?”
„Ce 'a”
„Ce 'a?”
„Vrei s-o facem?”
Iar ele ziceau sfioase: „Da!”
Vorbeam la telefon cu prietenele
și le ziceam: „Fată, cred că-l las să mă facă.”
Și știu că unii dintre voi aveți în buzunar lozul câștigător
și o să mergeți acasă cu alții de-aici,
și o să vă culcați.
Dar pe când se va crăpa de ziuă,
vocea mea profundă o să vă sune în minte
și poate că vă veți trezi partenera: „Scumpo, hai s-o facem!”
Iar voi, fetelor, ziceți da,
căci dacă nu vreți, doar despre asta vor vorbi bărbații.
Nu-i refuza când le vine cheful.
Bine.
Așadar, ca agent neoficial de securitate la bordul avionului,
îmi iau slujba în serios.
Și există anumite comportamente
care trebuie remediate, în opinia mea.
În primul rând, trebuie să spun ceva.
Nu-mi plăceți, corporatiștilor!
Vă urcați în avion cu fundul ăla uscat
și vă așezați lângă mine la geam,
vă puneți centura de siguranță, poate, apoi lăsați tava jos
și vă scoateți laptopurile.
Cinci ore, de la Oakland la New York, tot timpul, nenorocitul ăsta...
Tot timpul, la dracu'!
Am stat lângă un psihopat din ăștia acum o săptămână.
L-am întrebat direct: „Frate, ai luat metamfetamină?”
Nenorocitul nu s-a uitat o dată pe geam,
n-a băut apă deloc,
nu s-a dus la baie,
nu s-a uitat deloc la mine,
n-a mâncat nimic, nu și-a dat spătarul pe spate,
n-a ascultat muzică.
M-am uitat pe furiș la laptopul lui. Niște căcaturi pe ecran!
„Ce mama dracu' sunt toate astea?”
De asemenea,
cred eu,
când intri într-un spațiu îngust,
cum ar fi scaunele din avion
sau o strană de biserică sau un scaun de cinema...
Dar mă refer la scaunele din avion.
Dacă tu vii și vrei să intri
acolo unde sunt alți oameni, care te-au lăsat să intri,
cred că e datoria ta ca ființă omenească
ca măcar să iei act de prezența omului lângă care stai.
Nu te purta de parcă nu stai lângă o ființă umană.
Nu te costă nimic să zici: „Bună, ce faci?”
Nu înseamnă că vreau să vorbim tot drumul, până la Boston.
Nu vreau să văd poze cu câinele tău sau alte rahaturi de-astea.
Spun doar să zici naibii ceva!
Fiindcă, dacă se întâmplă ceva, o să te agăți de mine:
„Ajutor! Salvează-mă!”
„Nu, scârbă! Să fi zis ceva!
Nu mă mai știi, nu? Nu-s aici, nu? Nu exist, nu-i așa?
Du-te dracu'! Ești pe cont propriu. Baftă! Ești pe cont propriu.”
Da, albilor, cu voi vorbesc.
Am o chestie.
Am o chestie, îmi place să zbor
cu apărătorile de soare ridicate.
Nu doar în partea asta.
Și aici.
„Sunt agent de securitate aeriană. Sunt locurile mele. Tot rândul e al meu.”
Îmi place să văd decolarea și aterizarea.
Mi se pare că-mi aduc aportul.
Și turbulențele.
Când sunt turbulențe, eu stau la geam.
„Luenell, n-ai cum să vezi turbulențe.” De unde știi, dacă nu te uiți?
Poate că eu o să le văd. „Vezi? Turbulențe. Ți-am spus eu.”
Din când în când, e posibil să spun „bară laterală”.
Înseamnă că, datorită ursuleților,
am în minte trei idei diferite în același timp
și trebuie să...
Dar apoi revin la ce ziceam înainte. Bine.
Așadar, era acum vreo lună.
Eram la clasa întâi.
Apropo, i-a luat mult timp fetei ăsteia din estul, vestul și nordul Oaklandului
să poată cere bilete la clasa întâi oriunde s-ar duce.
Dar credeți-mă, așa cum mă vedeți, așa am ajuns aici!
În plus, știam că trebuie să se schimbe ceva.
M-am săturat să mă urc în avion, trecând pe lângă prietenii mei.
„Ce faci, Ced? Cum merge, DL? Eu stau în spate, la 36C.
Ce dracu'?
Suntem în același spectacol. Trebuie să vorbesc cu oamenii mei.”
Așadar, acum vreo două luni...
Stați să aranjez asta. Imediat.
Acum vreo două luni, eram la clasa întâi cu un cocktail.
Eram lângă culoar, cu treburi de agent de securitate.
Mă băgam în treaba tuturor, fiindcă, fiți atenți!
În timp ce toată lumea pierde vremea pe internet,
eu îl înregistrez pe un Rolodex mental pe fiecare jegos care se urcă în avion.
Doamnă cu doi copii.
Bară laterală!
Bine.
Partea asta se cheamă „Ce gândesc femeile de culoare”.
Nu e discriminare rasială.
Spun doar, doamnelor albe și de alte feluri,
că, dacă mergeți undeva bine îmbrăcate,
de exemplu, la raftul de congelate de la supermarket,
sau la aeroport, ca să plecați undeva,
dacă sunteți bine îmbrăcate, iar bebelușul nu are șosete,
noi, femeile de culoare, ne băgăm într-un colț și vă bârfim.
Zicem: „Uită-te la scrobita aia, ține copilul fără șosete!
Ce nenorocită!
Uită-te la căpșorul ăla pleșuv! E frig aici! Dă-i un fes!”
Suntem foarte critice.
Cu toate astea, în apărarea voastră,
în copilăria mea,
am văzut mai mereu câte un pantof pe stradă.
Și mă întrebam...
„Unde dracu' e celălalt?
De ce nu au căzut amândoi? Nu înțeleg.”
Apoi am avut și eu un copil.
Acum există tot felul de încuietori pentru copii.
Sunt de câțiva ani.
Dar înainte,
când micii nemernici ieșeau din scaunul de mașină,
lăsau geamul în jos, scoteau pantoful și îl aruncau pe geam!
Și șosetele, la fel!
Tu habar n-aveai, până nu ajungeai la biserică
și-l găseai pe golan desculț în spate!
„Unde ți-e pantoful?”
Acum înțeleg.
Din fericire, copiii acestei femei erau îmbrăcați pe placul meu.
Erau și drăguți.
Am vorbit cu ei: „Ce drăguț!”
Apoi s-a urcat în avion un cowboy.
„Sal'tare!”
Nu trebuie să fii singur
Pe DoarFermieri.com
Apoi, un militar.
„E pensionar.”
Din marină.
„Mulțumesc pentru servicii.”
„Uită-te la picioarele alea. E clar că e trans.”
„Bună, fată!”
Și se urcă în avion o femeie albă.
S-a așezat lângă mine.
Primul lucru, coboară apărătoarea de soare.
Mă gândeam: ”Acum trebuie să mă ocup de ea.”
Fiindcă apărătoarea se ridică.
M-am uitat la ea.
„Fii amabilă!
Vrei să ridici apărătoarea, te rog?”
Ea se uită la mine și zice: „De ce?”
I-am răspuns:
„Zi-i anxietate, zi-i cum vrei,
dar îmi place să văd decolarea și aterizarea.
Dacă vine ceva spre noi?”
Ea zice. „Ce faci dacă vine?”
„Știu când să încep să țip. Acum, lasă naibii fereastra liberă!”
M-am întins peste ea și am ridicat apărătoarea.
Ea zice: „Doamne! Ai intrat în spațiul meu personal!”
I-am zis: „Femeie...
dacă voiai spațiu personal, trebuia să-ți închiriezi avion!
Toată lumea din avionul ăsta e în spațiul personal al celorlalți!
Dacă nu-ți place...
Ce e?”
„Ea...”
„Eu..."
Se pare că e o infracțiune să bălăcărești o femeie în avion,
chiar dacă avionul încă n-a decolat.
Fiindcă îmi iau foarte în serios slujba de agent de securitate aeriană neoficial,
am promis...
că n-o să-i mai zic nimic ăleia în zborul de o oră
de la Oakland la Vegas.
Dar ceva tot am făcut.
Țineți minte că am zis că reînvii chestii vechi?
Da!
Am făcut ceva ce unii ați putea recunoaște:
m-am întors
și am sfredelit-o cu privirea pe japiță
tot drumul, până la Las Vegas.
„Hai, întoarce capul.
Sunt aici, mă uit fix la timpanul tău, scârbă.
Hai, întoarce capul!”
Nu vă enervează asta?
Îți taie cineva calea,
după care îl prinzi pe nenorocit la semafor
și vrei să-i faci semne obscene, dar el nu se uită la tine?
„Uită-te la mine, nenorocitule! Du-te dracu'!”
O clipă...
Doamnelor și domnilor,
stau în fața voastră în seara asta ca o mărturie vie.
Există o expresie:
„Slavă Domnului că nu m-a marcat tot ce am trăit.”
Doamnelor, domnilor, poate că nu vă dați seama, văzându-mă,
dar sunt o femeie ușoară.
Da.
Bărbați...
Sus, sus, sus
Am pus fofoloanca la bătaie de la mijlocul anilor '70.
ÎS, ÎC: înainte de SIDA, înainte de crack.
Ce vremuri!
Dar acum am obosit, fir-ar să fie!
Mai am... Am făcut calculele.
Mai rezist vreo 17 sau 18 futaiuri bune.
Apoi închid șandramaua!
Când îmbătrânești, trebuie să te gândești la una și la alta.
Am fost...
Zic și eu: la ce vârstă ziceți că putem să o lăsăm mai moale cu suptul?
Caută pe altcineva s-o facă!
Vreau să zic...
Ajunge!
Nu crezi că, la 75 de ani, mai stau să o sug, nu-i așa?
„Scumpule, mătușa nu mai face asta.
Să mă fi văzut când eram tânără. Eram o bestie!
Mi se zicea Pelicanul.
Nu, mătușa nu mai face asta.”
E greu să fii femeie ușoară. Recunosc.
Nu știi cum s-o dai.
Tineri, preludiul vostru e jenant, dar scula aia face toți banii.
Bărbați maturi, la voi, preludiul e grozav,
dar scula...
e la pământ.
Nu e vina voastră!
Când începi să iei medicamentul ăla pentru tensiune arterială,
trebuie să iei o decizie.
Vrei să fuți sau vrei să trăiești? Nu poți...
Dar eu sunt obosită și am făcut de toate.
Tot ce poate face o femeie ușoară.
Vremea se schimbă. M-am futut în frig înainte.
M-am futut în frig, m-am futut pe zăpadă.
M-am futut și pe grindină o dată.
A fost enervant. Chestiile alea mă loveau peste față!
Nu mă puteam concentra. Era să-mi sparg un dinte.
M-am futut și în deșert, pe căldură,
ziua, noaptea,
în curtea din față, în curtea din spate,
în garaj,
pe bancheta din spate,
pe bancul de lucru, în magazia de scule,
în piscină, în jacuzzi,
pe terenul de golf,
lângă grătar, în grădină,
pe ponton,
pe mobila de grădină,
în bucătărie,
pe masa din bucătărie,
pe blatul din bucătărie,
pe podeaua bucătăriei,
în sufragerie,
pe fotoliu, pe canapea,
pe covor cu fir lung și pe covor normal.
Mai știți covoarele cu fir lung?
De mult, când aveați genunchii buni?
Pe un centimetru de covor din ăla, dădeai din fund ca nebuna.
Dădeai din fund...
Doar eu făceam asta? Bine.
M-am futut pe scări.
M-am futut în pod și în pivniță,
în camera părinților,
în camera bunicii,
în camera copiilor, în patul Cenușăresei, cu baldachin,
în patul în formă de mașină de curse.
Știu, îmi pare rău. De asta îmi pare rău. I-am zis băiatului: „Lasă-mă în pace!”
M-am futut și în camera de recreere,
pe masa de biliard și sub masa de ping-pong,
fără perdele la geamuri, cu perdelele trase.
- Cu lumina aprinsă. - Cu lumina stinsă.
- Îmbrăcată. - Dezbrăcată.
- Cu cearșafuri. - Fără cearșafuri.
În doi, în trei, în patru, orgii.
Cu iarbă, lichior, cocaină,
pastile, ciuperci, miere, unt,
ulei de bebeluși,
sirop, jeleu, agave, Nutella, frișcă, unt de arahide,
căpșune, banane,
fasole verde, cartofi, roșii, cu ce vreți și ce nu vreți!
Mulțumesc, Oakland!
CUM MERG LUCRURILE ÎN ORAȘUL NOSTRU
Tot ce sunt,
tot ce reprezint,
și tot ce mă însuflețește
am învățat pe străzile din Oakland, California.
Luam autobuzul către Contra Costa chiar de aici din față.
Am fost închisă aici.
Toți cei de aici fac parte din povestea mea.
Îmi sunteți alături
de pe vremea postului de televiziune Soul Beat.
Să nu uităm de Dorsey's Locker.
La mulți dintre voi, am dormit pe podea,
în garaj,
pe canapea.
Mi-ați luat copilul de la școală.
M-ați dus unde am avut nevoie, m-ați ajutat.
Sunt parte din Oakland până la moarte!
Vă mulțumesc că n-ați renunțat la mine! Vă iubesc pe toți.
Mulțumesc foarte mult! Mulțumesc! Noapte bună!
Subtitrarea: Dan Ilioiu