Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
U nedjelju nakon Božića
otišla sam u zračnu luku zbog nastupa u Vegasu.
Let je prvo odgođen za jedan sat. Onda je odgođen za tri sata.
Onda je odgođen za pet sati,
a onda je otkazan.
Tako je otkazan i moj nastup u Vegasu,
a ljudi su kupili karte kao božićne darove, znate?
I zbog toga sam odlučila
posvetiti sljedećih 20 minuta svog nastupa
jebenim avionskim kompanijama,
putovanju avionom, ljudima u jebenim avionima i tako dalje.
UŽIVO IZ OAKLANDA
Tak' ti je to kod nas.
Dobro.
Krenut ću otpočetka.
Dotaknimo se onih prokletih pojaseva, može?
Za početak, American i Delta, Bog vas blagoslovio.
Onih deset centimetara više puno znače ženi poput mene.
Ali ne znam koji je muškarac
uopće dizajnirao te jebene pojaseve.
Zašto... Kakav to...
Zašto je ovaj remen ovoliki, a ovaj dug samo pet jebenih centimetara?
Moraš biti akrobatkinja da bi vezala to govno...
Zamalo me ukliještilo u leđima
dok sam vezala svoj jebeni pojas.
A ako tražiš produžetak, kuja se ponaša kao da ti prodaje drogu.
„Uzmi.” Koji kurac?
Zašto se to govno ne veže na sredini?
Ne bi li to bilo smislenije?
Da!
Jer ljudi u SAD-u sve su deblji
i moraju računati na to.
Amen.
Odnos pladnja i sisa.
Ne. Ni to mi ne odgovara.
Velike su se sise vratile i ne idu nikamo.
Mislim da se avionske kompanije trebaju prilagoditi.
Trebaju staviti udubljenja u jebene pladnjeve.
To je diskriminacija. Nabijem ih.
Onda ono priopćenje
kad se u avionu nešto dogodi.
Kažu: „U slučaju nužde
spustit će vam se maska.
Stavite je sebi na usta prije nego što krenete pomagati drugima.”
Znaš što? Slušaj me. Neke se stvari podrazumijevaju.
Naravno da ću je prvo staviti na svoja jebena usta!
Koji ti je kurac?!
Borim se za svoj jebeni život
među jebenim oblacima, kvragu!
„Pomoći ću ti, samo da se prvo pobrinem za sebe.”
Onda kažu:
„Stavite masku na usta i normalno dišite.”
Obrušavamo se prema jebenom tlu, pičko!
Brzinom od 1250 km/h. „Normalno dišite”?
Izvan sebe sam. Izvadit ću nož i početi bosti ljude.
„Normalno dišite”? Koji kurac?!
Onda kažu:
„Kisik dotječe kroz masku
iako se vrećica možda ne napuhava.”
Kuja misli da smo glupi.
Svašta će nam reći jer umiremo.
Nema te stvari u koju možeš puhati,
bio to balon, vrećica,
kurac ili bilo što,
koja neće nabreknuti i...
Kuja želi da stavimo maske na usta
da bismo tiše vrištali dok padamo!
Ne želi to slušati!
„Umrijet ćemo! U kurac!”
Ne želi to slušati.
Dame i gospodo...
želim vam reći da je putovati avionom sigurnije nego ikad u povijesti.
„Zašto, Luenell?”
Reći ću vam.
Jer ja, Luenell, održavam red u jebenom zraku
kao što to radim i na vražjem tlu.
Tako je.
Ja sam samoprozvana,
neslužbena zračna šerifica.
U stanju sam narančaste uzbune još od 12. rujna.
Narančasta uzbuna.
Vidim sve što se događa u jebenom avionu.
Čim uđem u to govno,
gurnem glavu u jebenu pilotsku kabinu.
Želim znati tko vozi ovo čudo.
„Kako ste? Jeste se naspavali?
Nitko se nije posvađao s dragom? Nema nikakvih zavrzlama?
Dobro.”
Uvijek...
Uvijek sjedim uz prolaz.
Za slučaj da bude sranja.
Ne želim da me netko zaštenta dok se izvlačim.
Crnci, sjećate se kad smo govorili „zaštentati”?
„Šupak me zaštentao kod trgovine s cugom.
Zamalo sam zakasnila na posao.”
Znate što? Mislim da ću oživjeti stari sleng.
Jer znate, mladi dečki s kojima se jebem...
Kažu mi da imam jezičinu.
Kažu da sam previše izravna.
Kažu da previše koristim glagol „jebati”.
A ja tim malim šupcima kažem: „Slušaj.
Dušo, volim te. Stvarno.
I rado bih vodila ljubav s tobom.
Voljela bih da ti vodiš ljubav sa mnom.
Ali da budem sasvim iskrena,
samo se želim na brzaka pojebati prije ukrcavanja u avion.
Jer kako je govorio veliki prorok Tupac Shakur,
„Samo sam jednu noć u gradu, mala. Jesi za?
Nisi mi prva.”
A imam pregršt tih malih šupaka
jer znate što?
Imam drolju svoju
Na svakom poštanskom broju
Imam drolju svoju
Hej!
Drolju svoju
Bijelci, ako ne znate tu pjesmu, to vam je jedna stara crnačka crkvena.
Napisao ju je i izveo veliki gospel pjevač Nate Dogg.
Jebiga, ne možeš sve znati.
Dakle,
u avionu ima ponašanja
o kojima bih voljela razgovarati.
Prvo...
Joj, čekajte. Oprostite.
Znate što, ovi slatkiši s kanabisom...
Nemojte jesti medvjediće.
Oni mali gumeni bomboni...
Klonite ih se. To su Sotone.
Ali čekajte malo!
Vratimo se...
Dakle, moja jezičina.
Previše koristim glagol „jebati”, pa sam, da bih udovoljila tom mladom šupku,
rekla: „Dobro, neću toliko govoriti ‘jebati’.”
Zato želim vratiti jedan stari izraz.
Želim vratiti „praskanje”.
To je prije bilo dovoljno.
Sjećate se? Frajer bi rekao: „Hej.
Hej.
Hoćemo se prasnut'?”
A žene bi rekle: „O, da!”
Bile bismo na telefonu s frendicama
i rekle bismo: „Stara, mislim da ćemo se prasnut'.”
I znam da će neki od vas imati sreće
otići kući s nekim drugim ljudima ovdje
i možda ćete otići spavati.
Ali u sitnim jutarnjim satima
u glavi ćete čuti moj duboki glasić.
Probudit ćete partnericu i reći joj:
„Draga, ajmo se prasnut'!”
I žene, prasnite se,
jer ako nećete, nikad neće zašutjeti.
Ako se njima praska, trebalo bi se i vama.
Dobro.
Dakle, kao neslužbena zračna šerifica...
ozbiljno shvaćam svoj posao
i postoje neka ponašanja u avionu
o kojima, po mom mišljenju, treba razgovarati.
Kao prvo, bit ću iskrena.
Ne volim vas poslovnjake.
Onako uštogljeni ukrcate se u jebeni avion,
možda sjednete kraj mene uz prozor,
možda vežete pojas i spustite pladanj.
Na njega stavite laptop.
Letimo pet jebenih sati od Oaklanda do New Yorka,
a taj šupak cijelo vrijeme...
Cijelo jebeno vrijeme!
Prije tjedan dana sjedila sam kraj takvog psihopata
i izravno sam ga pitala: „Oprostite, jeste li vi na methu?”
Jer taj šupak nije gledao kroz prozor.
Nije pio vodu.
Nije otišao na WC.
Nije me ni pogledao.
Kurca nije pojeo. Nije nagnuo sjedalo.
Nije slušao glazbu.
Gledam u taj jebeni laptop i pun je nekakvih sranja.
„Koju je to uopće kurac?”
Osim toga,
što se mene tiče,
kad uđeš u zatvoren prostor
kao što je,
recimo,
avion,
crkva ili kino,
ali većinom govorim o avionima.
Ako si ti uljez i ako ti dolaziš,
a drugi te ljudi moraju propustiti da bi sjeo,
mislim da kao jebeno ljudsko biće
trebaš bar primijetiti
da jadnik kraj kojeg sjedaš postoji.
Nemoj se ponašati kao da nisi sjeo kraj pravog ljudskog bića.
Ništa te ne košta reći: „Zdravo, kako ste?”
To ne znači da ću razgovarati s tobom sve do Bostona.
Ne želim gledati fotke tvog psa i slične pizdarije.
Samo kažem da bi nešto trebao reći.
Jer ako nešto bude, za mene ćeš se početi hvatati.
„Upomoć! Spasi me!”
„Ne, pičko. Mogao si nešto reći. Ne sjećaš me se. Nema me, je li?
Ja ne postojim, ha?
Tko te jebe. Snađi se sam. Sretno ti bilo, pičko. Snađi se sam.”
I da, bijelci, obraćam se vama.
Imam jednu preferenciju.
Imam preferenciju. Volim letjeti
s podignutim prozorskim sjenilom.
Ne samo ovdje.
I ovdje.
„Ja sam jebena šerifica i sve je ovo moje.
Cijeli je ovaj red moj.”
Volim vidjeti polijetanje
i slijetanje.
Imam osjećaj da imam nekakve veze s tim, znate?
I turbulenciju.
Kad dođe turbulencija, ja gledam kroz jebeni prozor.
„Luenelle, turbulencija se ne vidi.”
Kako znaš ako ne pogledaš?
Možda je baš ja vidim.
„Vidite, turbulencija. Rekla sam vam.”
Tu i tamo mogla bih reći „digresija”.
Ako to kažem, zbog slatkiša od kanabisa razmišljam o tri stvari odjednom,
pa trebam malu...
Ali vratit ću se svojoj staroj temi.
Dakle, prije mjesec dana vozila sam se u prvoj klasi.
Inače, ovoj je kuji iz Oaklanda trebalo puno vremena
da se vozi prvom klasom kamo god otišla.
Ali vjerujte mi, ako me vidite,
tako sam dospjela ovamo!
Osim toga, znala sam da se nešto mora promijeniti.
Jer dosadilo mi je ukrcavati se i prolaziti kraj prijatelja.
„Bok, Ced. Kako si, D. L.?
Ja sam na 36C.
Koji kurac?
Nastupamo zajedno. Moram razgovarati sa svojim ljudima.”
Dakle, prije nekoliko mjeseci...
Samo da si ovo namjestim.
Na brzinu. Prije nekoliko mjeseci...
Znate, u prvoj klasi dobijete koktel.
Sjedim u svom redu i šerifujem.
I pratim što ljudi rade, jer pazite ovo.
Dok se drugi zajebavaju i uključuju internet,
ja u glavi radim popis svih šupaka koji se ukrcaju u avion.
Žena s dvoje djece.
Joj, digresija.
Dobro.
Ovaj dio nastupa zove se „O čemu crnkinje razmišljaju”.
Ne želim da ovo postane rasprava o rasi,
samo ovo kažem bjelkinjama i ženama ostalih rasa.
Ako nekamo dođete toplo odjevene,
ako ste na odjelu sa zamrznutom hranom
ili ako se ukrcavate u avion u zračnoj luci.
Ako ste toplo odjevene, a vaše dijete nema čarape,
crnkinje će se okupiti u kutu i tračati vas.
Samo ćemo krenuti:
„Vidi onu odrpanu kuju. Nije djetetu stavila čarape.
Kuja jebena. Vidi onu ćelavu glavicu.
Hladno je. Treba mu kapa.”
Jebački smo kritične.
I... Dobro, ali vama u obranu...
Pazite ovo, dok sam ja odrastala,
stalno sam viđala
jednu cipelu na ulici.
I pitala sam se:
„Gdje je druga cipela, jebote?
Zašto nisu ispale obje cipele? Nije mi jasno.”
A onda sam dobila dijete.
A one jebene blokade za djecu smislili ste
tek prije koju godinu.
Ali prije toga,
čim bi ti mali gadovi mogli dosegnuti izvan sjedalice,
spustili bi taj jebeni prozor,
uzeli cipelu i bacili je van, kvragu!
I jebene čarape isto!
A ti ništa ne znaš dok ne dođeš do jebene crkve
i vidiš tog malog šupka bosog na stražnjem sjedalu!
„Gdje ti je cipela, jebote?!”
Sad mi je jasno.
Ali srećom, djeca te žene bila su zadovoljavajuće odjevena.
I bila su slatka.
Rekla sam: „Joj, ku-ku. Kako si sladak. Jako sladak.”
Zatim se ukrcao kauboj.
„Kak' smo?”
Ne trebaš biti usamljen
Na FarmersOnly.com
Zatim je ušao vojnik.
„Dobro, umirovljen.”
Mornar.
„Hvala vam na predanosti.”
Dobro. Vidi ova stopala.
Očito transseksualac.
Bok, draga.”
Onda se ukrcala jedna bjelkinja
i sjela je...
Sjela je kraj mene.
I odmah je spustila sjenilo.
Pomislila sam si: „Kvragu. Sad se moram baviti ovom kujom.”
Jer sjenilo ide gore.
I rekoh...
„Oprostite.
Mogu li vas zamoliti da podignete sjenilo?”
A ona me pogleda i pita: „Zašto?”
A ja kažem:
„Nazovite to anksioznošću,
ali volim vidjeti polijetanje i slijetanje.
Što ako nešto ide prema nama?”
A ona kaže: „Što ćete u tom slučaju učiniti?”
A ja kažem: „Znat ću kad treba početi vrištati.
Sad otvori vražji prozor.”
I pružim ruku i otvorim sjenilo umjesto nje.
A ona kaže: „Ajme meni! Totalno ste mi ušli u osobni prostor!”
A ja kažem: „Kujo,
ako si htjela jebeni osobni prostor,
trebala si uzeti čarter
jer svi u ovom jebenom avionu ulaze jedni drugima u osobni prostor.
Ako ti se to ne sviđa...
Što?
Ona...
Ja...”
Ispada da je kazneno djelo popizditi na kuju u avionu
čak i ako avion još nije ni poletio.
A kako ozbiljno shvaćam svoj posao samoprozvane, neslužbene zračne šerifice,
obećala sam da se više...
neću obratiti toj kuji tijelom jednosatnog leta
od Oaklanda do Las Vegasa.
Ali znate što sam učinila?
Rekla sam vam da ću oživjeti stari sleng.
Da!
Evo što sam učinila. Neki od vas će ovo prepoznati.
Okrenula sam se
i tu sam kuju probadala pogledom
sve do jebenog Las Vegasa.
„Da, okreni glavu, kujo! Gledam ti u taj jebeni bubnjić.
Okreni jebenu glavu!”
Zar ne mrzite kad vam netko oduzme prednost,
onda tu propalicu ulovite na semaforu
i želite mu pokazati srednjaka, ali on vas neće pogledati?
„Pogledaj me, smeće jedno! Jebi se!”
Dobro, čekajte.
Dame i gospodo,
Stojim pred vama kao živi dokaz.
Ima jedan izraz.
„Sreća pa se na meni ne vidi što sam prošla.”
Dame i gospodo, možda vam tako ne izgledam,
ali ja sam uličarka.
Da.
Broj partnera...
Visok, visok, visok, visok, visok
Razbacujem se ovom starom pičkom još od...
Još od sredine sedamdesetih.
Pr. A., pr. c.
Prije AIDS-a, prije cracka.
Joj, kakva su to bila vremena.
Ali sad sam umorna, kvragu.
Imam snage...
Izračunala sam.
Imam snage za još 17 - 18 dobrih jebačina.
Gasim proizvodnju.
Kad ostariš, o svačemu moraš početi razmišljati.
Recimo...
Samo kažem, što mislite u kojoj dobi možemo početi usporavati
s tim dosadnim pušenjem kuraca?
Neka ti ga netko drugi popuši.
Samo kažem...
Dosta je više.
Ne misliš valjda da ću i sa 75 godina pušiti kurce?
„Teta to više ne radi, dušo.
Trebao si me naći kad sam bila uličarka.
Bila sam zvijer!
Zvali su me pelikan!
Ne, teta to više ne radi.”
Teško je biti uličarka.
Priznajem.
Ne znaš kamo skrenuti.
Vi mladi likovi imate očajnu predigru,
ali predobar kurac!
A vi stariji imate odličnu predigru,
ali taj kurac...
Užasan je.
I niste vi krivi!
Kad počneš uzimati onaj lijek za tlak,
moraš donijeti odluku.
Želiš li jebati ili živjeti? Ali nisi...
Ali umorna sam i učinila sam sve
što jedna uličarka može učiniti.
Vrijeme se mijenja. Prije sam se jebala na hladnoći.
Jebala sam se na hladnoći.
Jebala sam se u snijegu.
Jednom sam se jebala pod tučom.
To je bilo iritantno. Govna su me stalno udarala po faci.
Nisam se mogla skoncentrirati. Zamalo sam ostala bez zuba.
Jebala sam se u pustinji, na vrućini.
Danju, noću.
Pred kućom i iza kuće.
U garaži.
Na stražnjem sjedalu.
Na radnom stolu. U šupi.
U bazenu.
U jacuzziju.
Kraj golf terena.
Kraj roštilja.
U vrtu.
Na terasi.
Na vrtnoj garnituri.
U kuhinji.
Na kuhinjskom stolu.
Na kuhinjskom pultu.
Na podu kuhinje.
U dnevnoj sobi.
Na kauču.
Na naslonjaču.
Na tepihu.
Na čupavom i na običnom.
O, da. Sjećate se onog starog čupavog tepiha?
Kad su koljena još bila zdrava?
Malo tog čupavog tepiha i trpanje može početi!
Samo trpaj!
To sam bila samo ja? Dobro.
Jebala sam se i na stubištu.
Jebala sam se na tavanu. U podrumu.
U sobi svojih roditelja.
U bakinoj sobi.
U dječjoj sobi.
U Pepeljuginu krevetu s baldahinom.
U krevetu autiću.
Znam, žao mi je. Zbog toga mi je žao. Rekla sam tom dečku da me pusti.
Onda sam se jebala u sobi za igre.
Na biljarskom stolu.
Ispod stol za ping-pong.
Kraj razmaknutih i navučenih zastora.
- S upaljenim svjetlom. - S ugašenim svjetlom.
Odjevena.
Gola.
Na plahtama.
Bez plahti.
Udvoje.
Utroje.
Učetvero.
Orgije.
Trava. Cuga. Kokain.
Tablete.
Gljive.
Med. Maslac...
Baby ulje.
Sirup.
Žele. Agava.
Nutella. Šlag.
Maslac od kikirikija. Jagode. Banane.
Mahune, krumpiri, rajčice...
Što god želiš!
Hvala, Oaklande!
Sve što jesam,
sve što predstavljam
i sve što cijenim
naučila sam na ulicama Oaklanda u Kaliforniji.
Ovdje sam hvatala autobus.
Ovdje sam uhićena.
Svi u ovoj prostoriji dio su moje priče.
Znate, vi ste uz mene
još od Soul Beat Television Networka.
A nemojmo zaboraviti ni klub Dorsey's Locker.
Kod mnogih od vas spavala sam na podu,
u garaži,
na kauču.
Držali ste moje dijete.
Nudili ste mi prijevoz. Pomagali ste mi.
Bit ću uz Oakland dok god jebeno mogu.
Hvala vam što niste odustali od mene!
Sve vas volim!
Puno vam hvala! Hvala, ljudi. Laku noć.
Prijevod titlova: Domagoj Južnić