Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Joulusunnuntaina -
olin lentämässä Vegasin keikalle.
Kentällä näin, että lento oli myöhässä tunnin. Sitten kolme tuntia.
Sitten lento oli myöhässä viisi tuntia.
Sitten lento peruttiin.
Se peruutti Vegasin keikkani,
jonne ihmiset olivat ostaneet liput nähdäkseen minut joululahjana.
Sen sekoilun takia -
päätin omistaa seuraavat 20 minuuttia esityksestäni lentoyhtiölle -
lentomatkustukselle, ihmisille lentokoneessa ja muulle.
LIVENÄ OAKLANDISTA
Tämä on Town Biz.
No niin.
Ensimmäiseksi haluan aloittaa sisältä ulospäin.
Puhutaanpa niistä hirveistä turvavöistä.
Ensinnäkin, American ja Delta, luojan kiitos teistä.
Ette arvaakaan, mitä ylimääräiset sentit merkitsevät meikäläiselle.
Mutta en tiedä, kuka mies -
suunnitteli turvavyöt alun alkaenkaan.
Miksi... Millainen...
Miksi tämä remmi on näin pitkä ja toinen vain pari senttiä?
Vain käärmeihminen saa sen...
Melkein venäytin selkäni, kun yritin saada turvavyötä kiinni.
Ja jos pyytää jatkopalan, se on kuin ostaisi kamaa.
"Ota se." Mitä helvettiä?
Miksei jatkopala tule keskelle?
Eikö siinä olisi enemmän tolkkua?
Kyllä!
Porukka lihoo Yhdysvalloissa -
ja siihen pitää suhtautua sen mukaisesti. Aamen.
Tarjotin- ja tissisuhde.
Ei. Sekään ei toimi minulle.
Isot tissit ovat tulleet takaisin ja jäädäkseen.
Lentoyhtiön pitää tehdä muutoksia.
Pistetään reiät tarjottimeen tai jotain.
Se on syrjintää. Vitut siitä.
He kuuluttavat,
että kun koneessa sattuu hätätilanne:
"Hätätapauksessa -
naamio laskeutuu.
Laita naamio suullesi ennen kuin yrität auttaa muita."
Tiedättekö mitä? Kaikkea ei tarvitse sanoa.
Tietenkin laitan sen ensin itselleni.
Mitä helvettiä luulet?
Taistelen henkeni edestä täällä pilvissä, jumankauta.
"Autan, kunhan asetun ensin."
Sitten he sanovat:
"Laita naamio suullesi ja hengitä normaalisti."
Me syöksymme jukoliste maahan.
Jotain 1 250 kilometriä tunnissa! "Hengitä normaalisti"?
Olen tiloissa. Alan kohta puukottaa kaikkia.
"Hengitä normaalisti"? Mitä vittua?
Sitten he sanovat,
"Happi virtaa naamiosta,
vaikka pussi ei ehkä täyttyisikään."
Tyyppi pitää meitä tyhminä.
Hän sanoo mitä ikinä.
Kuolemme kohta.
Ei voi puhaltaa tai imeä mitään,
ei ilmapalloa, pussia,
munaa, ei mitään,
ilman, että se paisuisi ja...
Ämmä haluaa, että laitamme naamion suullemme,
jotta huutomme vaimenevat. Hän ei kestä kuunnella.
"Me kuolemme! Ei helvetti!"
Hän ei halua kuulla.
Hyvä yleisö...
Haluan teidän tietävän, että lentäminen on turvallisempaa kuin koskaan.
"Miksi, Luenell?"
Minäpä kerron.
Koska minä, Luenell, valvon taivaalla -
aivan kuten maan kamarallakin.
Aivan.
Olen itse nimitetty,
epävirallinen ilmavoimien kenraali.
Olen ollut hälytystilassa 12.9. lähtien.
Oranssi hälytys.
Näen jokaisen liikkeen koneessa.
Ensimmäiseksi, kun astun koneeseen,
työnnän pääni ohjaamoon.
Haluan nähdä, kuka tätä värkkiä ajaa.
"Miten menee? Nukuitteko tarpeeksi?
Eihän tullut riitaa emännän kanssa tai muuta paskaa?
Selvä."
Minä -
istun käytävällä.
Jos jotain räjähtää.
En mene mottiin ikkunan viereen.
Mustat, muistatteko ilmaisun?
"Jäin pirulauta mottiin viinakauppaan. Melkein myöhästyin töistä."
Ajattelin tuoda takaisin vanhaa slangia.
Mutta siis, nuoret miehet, joita panen...
He sanovat, että puhun rumasti.
Olen heistä muka liian ronski.
Heistä puhun liikaa naimisesta.
Olen yrittänyt sanoa mulkeroille, että: "Kuule.
Olet aivan ihana. Kyllä.
Ja olisi ihanaa rakastella kanssasi.
Olisi ihanaa, jos sinä rakastelisit minua.
Mutta läpinäkyvyyden vuoksi -
yritän saada pikapanon ennen kuin nousen koneeseen."
Sillä suuren profeetta Tupac Shakurin sanoin:
"Oon kaupungissa vain tän yön, murunen. Mennäänkö?
Tässä on muutakin."
Ja tuolla on yletön määrä vientiä, koska arvatkaa mitä.
Ämmiä riittää
Eri paikoissa, suuntanumeroissa
Ämmiä riittää
Hei!
Ämmiä
Valkoiset, jos ette tiedä tuota biisiä, se on vanha negrospirituaali.
Sen kirjoitti ja esitti suuri gospel-laulaja Nate Dogg.
Eihän sitä voi kaikkea tietää.
No mutta.
Lentokoneessa on tiettyjä käyttäytymismalleja,
joita haluaisin käsitellä.
Ensinnäkin...
Ei kun hetkinen. Sori.
Nämä syötävät... Antakaahan, kun kerron.
Älkää syökö pikkukarhua.
Se pikkunalle, nallekarkki, älkää koskeko siihen.
Se on paholainen.
Mutta odottakaa.
Eli takaisin...
No niin, eli suuni.
Puhun siis liikaa naimisesta. Yritin rauhoitella nuorta mulkeroa.
Lupasin, etten puhu naimisesta niin paljon.
Haluan tuoda takaisin vanhan sanonnan, jota käytimme ennen.
Sanon, että "tehdään se".
Muuta ei ennen tarvittu.
Veljet olivat, että: "Ay."
"Tehdäänkö se?"
Muijat olivat, että "joo".
Puhuimme tyttöfrendiemme kanssa puhelimessa,
että: "Kuule, annan hänen tehdä sen minulle."
Tiedän, että jotkut teistä ovat niin onnekkaita,
että lähtevät täältä kotiin jonkun kanssa.
Ja saatatte nukahtaa.
Mutta aamun pikkutunteina -
syvä ääneni kaikuu päässänne.
Herätätte kumppaninne ja katsotte häntä:
"Beibi, tehdään se!"
Ja parasta tehdäkin.
Muuten miehet puhuvat paskaa.
Se pitää tehdä, kun heitä haluttaa.
No niin.
Epävirallisena ilmavoimien kenraalina -
otan työni hyvin vakavasti.
On tiettyjä käyttäytymismalleja,
joihin on minusta puututtava koneessa.
Ensinnäkin sanon tämän suoraan.
En pidä bisnesväestä.
Marssitte takakireinä lentokoneeseen.
Istutte viereeni ikkunapaikalle.
Laitatte ehkä turvavyön kiinni ja laskette tarjottimenne.
Pistätte läppärinne siihen.
Viiden tunnin lento Oaklandista New Yorkiin asti -
ja tyyppi on koko ajan...
Koko helvetin ajan!
Istuin tällaisen sekopään vieressä viikko takaperin -
ja kysyin suoraan: "Anteeksi, käytätkö amfetamiinia?"
Tyyppi ei katsonut ikkunasta ulos.
Hän ei juonut vettä.
Hän ei käynyt vessassa.
Hän ei katsonut minua.
Hän ei syönyt mitään. Hän ei laskenut selkänojaansa.
Hän ei kuunnellut musiikkia.
Vilkaisin sitä saatanan ruutua ja se oli täynnä sontaa.
"Mitä helvettiä tuo edes on?"
Lisäksi -
minusta tuntuu,
että jos astuu suljettuun tilaan,
kuten ehkäpä lentokoneen riviin -
tai kirkonpenkkiin tai elokuvateatterin istuimeen.
Lähinnä puhun lentokoneesta.
Jos olet tunkeutuja ja pusket väliin.
Jos muiden pitää antaa sinulle tilaa,
sinun tehtäväsi kanssaihmisenä -
on tunnustaa vieruskaverisi läsnäolo.
Älä käyttäydy niin kuin et istuisi ihmisen vieressä.
Ei vaadi mitään vaihtaa kuulumiset.
Ei minun tarvitse höpistä koko matkaa Bostoniin.
En halua nähdä kuvaa koirastasi tai muuta paskaa.
Sanon vain, että sano jotain.
Jos jotain tapahtuu, ripustaudut minuun.
"Auta! Pelasta minut!"
En todellakaan. Olisit puhunut. Et taida muistaa. En ole täällä.
Minua ei ole olemassa.
"Haista paska. Koeta pärjätä. Olet omillasi."
Ja kyllä, valkoiset, puhun teille.
Minulla on juttu.
Tykkään lentää -
ikkunansuojus auki.
En vain täällä.
Täälläkin.
Olen ilmavoimien kenraali. Kaikki tämä on minun.
Tämä rivi on kokonaan minun.
Haluan nähdä nousun -
ja laskun.
Tuntuu, että se on jotenkin vastuullani.
Ja turbulenssi.
Kun tulee turbulenssia, vahtaan ikkunasta.
"Luenell, ei turbulenssia näe."
Mistä tiedät, jos et katso?
Ehkä minä näen sen.
"Näetkö? Turbulenssia. Minähän sanoin."
Toisinaan saatan sanoa "sivupolku".
Jos sanon niin,
syötävät saivat minut ajattelemaan kolmea eri asiaa -
samaan aikaan, ja minun pitää...
Palaan myöhemmin siihen, mitä olin sanomassa.
Noin kuukausi sitten matkustin ykkösluokassa.
Kesti muuten kauan,
että tämä joka ilmansuunnan oaklandilainen -
sai ostettua ykkösluokan liput joka helvetin reissulla.
Mutta uskokaa pois, jos näette minut,
niin minä tulin tänne.
Sitä paitsi tiesin, että jonkin oli muututtava.
Kyllästyin nousemaan koneeseen ja kävelemään ystävieni ohi.
"Mitä Ced? Miten menee D.L.?
Joo, istun perällä paikalla 36C."
Mitä vittua?
"Olemme samassa show'ssa. Puhun tiimilleni."
Pari kuukautta sitten...
Laitetaan tämä paikalleen. Ihan äkkiä.
Pari kuukautta sitten...
Jos istuu ykkösluokassa, saa pienen cocktailin.
Istun käytävällä ihan muina ilmavoimien kenraaleina.
Kyylään kaikkia, koska kuulkaa,
kun kaikki sekoilevat ja availevat nettiä,
pistän merkille joka mulkeron, joka astuu koneeseen.
Nainen, jolla on kaksi lasta.
Ai, sivupolku.
Okei.
Tämän osion nimi on "Mitä mustat naiset miettivät".
En halua tehdä tästä rotukysymystä.
Sanon vain, että valkoiset naiset ja muut,
jos tulette jonnekin hyvin pukeutuneena.
Jos olette ruokakaupan pakasteosastolla tai lentokentällä nousemassa koneeseen.
Jos olette täysissä pukeissa eikä vauvallanne ole sukkia,
mustat naiset menevät nurkkaan läyhäämään teistä.
Olemme että:
"Katso mikä haahka. Ämmä ei laita vauvalle sukkia.
Mikä narttu. Katso tuota pikku klanipäätä. Täällä on kylmä. Pistä sille hattu."
Olemme helvetin tuomitsevia.
Mutta kunniaksenne sanottakoon tämä,
miettikää, kasvoin siihen,
että kadulla lojui aina yksi kenkä.
Ja ihmettelin.
Missä toinen kenkä on?
Mikseivät molemmat kengät putoa? En ymmärrä.
Sitten sain lapsen.
Ja sellainen lapsilukko keksittiin -
vasta pari vuotta sitten.
Ennen sitä -
heti, kun pikku paskiaiset ylsivät kurkottaa auton istuimesta,
he painoivat ikkunan alas -
ja heittivät kenkänsä ikkunasta!
Ja sukat lensivät perässä.
Eikä ihminen huomaa mitään, ennen kuin on kirkossa -
ja napero nakottaa takapenkissä varpaat paljaina!
"Missä kenkäsi on?"
Tajuan sen nyt.
Onneksi naisen natiaiset oli puettu tyydyttävästi.
He olivat söpöjäkin.
Olin että: "Hellanlettas. Onpa suloinen."
Seuraavaksi koneeseen tuli cowboy.
"Howdy."
Täällä et oo yksin
FarmersOnly.com
Seuraavaksi tuli armeijan tyyppi.
"Okei, eläkkeellä."
Laivastosta.
"Kiitos palveluksestasi."
Okei, mitkä jalkaterät. Selvästi trans.
"Hei, muru."
Valkoinen nainen nousee koneeseen.
Hän istuu viereeni.
Ensimmäiseksi hän lätkäisee luukun kiinni.
Mietin mielessäni, että hitto, tämäkin vielä.
Sillä luukku pidetään auki.
Olen että...
"Anteeksi.
Voisitko nostaa ikkunansuojuksen ylös?"
Hän katsoi minua ja kysyi: "Miksi?"
Ja minä vastasin:
"Sano sitä vaikka ahdistukseksi,
mutta tykkään nähdä nousun ja laskun.
Entä jos jotain tulee kohti?"
Hän sanoi: "Mitä meinasit tehdä, jos tulee?"
Ja minä sanoin:
"Tiedänpähän, milloin alan huutaa. Avaa se perhanan ikkuna."
Kurotin hänen ylitseen, oikein nojasin, ja avasin luukun hänelle.
Hän sanoi: "Voi luoja. Olet henkilökohtaisessa tilassani."
Sanoin: "Narttu...
Jos haluat henkilökohtaista tilaa, mene tilauskoneella, horo.
Kaikki täällä ovat toistensa henkilökohtaisessa tilassa.
Jos et tykkää...
Mitä? Ai."
"Hän...
Minä..."
Ilmeisesti on rikos läksyttää toista koneessa.
Vaikkei kone olisi vielä ilmassakaan.
Koska olen itse nimitetty epävirallinen ilmavoimien kenraali -
ja otan työni vakavasti, lupasin, etten -
sano ämmälle enempää tunnin lennon aikana -
Oaklandista Las Vegasiin.
Sen sijaan...
Muistatteko, mitä sanoin vanhoista sanonnoista?
Joo!
Jotkut saattavat tunnistaa tämän.
Minä nimittäin käännyin -
ja porasin katseeni ämmän poskeen.
Tuijotin koko matkan Las Vegasiin asti.
"Joo, käännäpä päätäsi, narttu. Näen suoraan tärykalvoosi.
Käännä päätäsi."
Eikö olekin ärsyttävää, kun joku kiilaa eteen.
Saat nilkin kiinni valoissa -
ja tekee mieli näyttää keskaria. Mutta hän ei katso päin?
"Katso minua, saatanan runkku! Haista vittu!"
Okei, odottakaa...
Hyvä yleisö,
seison edessänne tänään todistuksena.
Sanonta kuuluu:
"Luojan kiitos en näytä siltä, mitä olen kokenut."
Arvon yleisö, sitä ei ehkä näe päällepäin,
mutta kuulun kaduille.
Jep.
Kaatojen määrä...
Korkea, korkea, korkea!
Olen levitellyt tätä pillua -
70-luvun puolivälistä lähtien.
EA, EC.
Ennen aidsia. Ennen crackia.
Hienoja aikoja!
Mutta nyt olen väsynyt, jumankauta.
Minulla on...
Olen laskeskellut.
Minulla on ehkä 17-18 hyvää panoa jäljellä.
Laitan lapun luukulle.
Vanhemmiten alkaa ajatella kaikenlaista.
Olen ollut...
Sanonpahan vain. Minkä ikäisenä saa luvan vähentää -
sitä ärsyttävää munan imemistä ja muuta?
"Kysy joltain muulta."
Ei, minä vain...
Minulle riittää jo.
Luuletteko, että 75-vuotiaana lutkutan edelleen munaa?
"Muru, täti ei enää jaksa.
Olisit tullut silloin, kun olin kaduilla. Olin ihan peto.
Minua sanottiin pelikaaniksi.
Täti ei enää jaksa."
Kaduilla on rankkaa.
Myönnän sen.
Ei tiedä, minne kääntyä.
Nuoret pojat, esileikkinne on paskaa,
mutta muna on herkkua.
Vanhemmat miehet, esileikkinne on mahtavaa,
mutta muna -
on roskaa.
Eikä se ole teidän syytänne.
Kun aloittaa verenpainelääkityksen,
on tehtävä päätös.
Haluatko naida vai elää? Mutta molempia...
Olen väsynyt ja tehnyt kaiken,
mitä muija voi kaduilla tehdä.
Sää muuttuu. Olen kyllä pannut kylmässäkin.
Panin pakkasessa.
Panin lumessa.
Kerran panin raekuurossa.
Se oli ärsyttävää. Rakeet hakkasivat naamaan.
En voinut keskittyä. Melkein irtosi hammaskin.
Olen pannut kuumassa autiomaassa.
Päivällä ja yöllä.
Etupihalla ja takapihalla.
Autotallissa.
Takapenkillä.
Höyläpenkillä. Työkaluvajassa.
Uima-altaassa.
Porealtaassa.
Viheriöllä.
Grillin luona.
Puutarhassa.
Terassilla.
Puutarhakalusteilla.
Keittiössä.
Keittiön pöydällä.
Keittiön tasolla.
Keittiön lattialla.
Olohuoneessa.
Leposohvalla.
Sohvalla.
Matolla.
Ryijymatolla ja tavallisella.
Muistatteko vanhan kunnon ryijymaton?
Kun polvet vielä kestivät?
Tarrasi kiinni ryijymatosta -
ja pökitti vastaan.
Pökitti...
Olenko se vain minä? Selvä.
Olen pannut portailla.
Ja ullakolla. Kellarissa.
Vanhempien huoneessa.
Isovanhempien huoneessa.
Lastenhuoneessa.
Tuhkimo-sängyssä katoksen alla.
Kilpa-autosängyssä.
Joo, sori. Se vähän kaduttaa.
Käskin pojan jättää minut rauhaan. Sitten panin harrastehuoneessa.
Biljardipöydällä.
Pöytätennispöydän alla.
Verhot auki.
Verhot kiinni.
Valot päällä.
Valot pois.
Vaatteet päällä.
Vaatteet pois.
Lakanat päällä.
Lakanat pois.
Kahdestaan.
Kolmestaan.
Nelistään.
Orgiat.
Ruohoa. Viinaa. Kokaiinia.
Pillereitä.
Sieniä.
Hunajaa. Voita.
Vauvaöljyä.
Siirappia.
Hyytelöä. Agaavea.
Nutellaa. Kermavaahtoa.
Maapähkinävoita.
Mansikoita. Banaaneja.
Vihreitä papuja, perunoita, tomaatteja...
Mitä vain!
Kiitos, Oakland!
Kaikki mitä olen,
kaikki mitä edustan,
ja kaikki, mitä kannatan.
Opin sen Oaklandin kaduilla Kaliforniassa.
Reissasin tänne aina AC Transitin bussilla.
Minut vangittiin nimenomaan täällä.
Jokainen tässä huoneessa on osa tarinaani.
Olette olleet kanssani -
Soul Beat Television Networkista asti.
Eikä unohdeta Dorsey's Lockeria.
Olen nukkunut lattioillanne,
autotalleissanne,
sohvillanne.
Olette pidelleet vauvaani.
Olette kyytsänneet ja jeesanneet minua.
Liputan Oaklandia, kunnes pyörät putoavat.
Kiitos, kun ette luovuttaneet suhteeni.
Rakastan teitä kaikkia.
Kiitos paljon. Hyvää yötä.
Tekstitys: Katariina Uusitupa