Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
PREMA ROMANU PROIZVOĐAČ SUZA AUTORICE ERIN DOOM
Mama, gdje te boli?
Ovdje.
Eto. Sad je bolje.
Bravo, Nica. Uz malo nježnosti...
Uz malo nježnosti svaka rana prođe.
- Vuk! - Prekrasan je.
Nije. Vukovi su strašni.
Ma nisu. Samo ih tako opisuju u bajkama.
Nisu uvijek zli.
Ne vidim ga. Gdje je vuk?
Pazi! Kamion!
- Pazi! - Ne!
PROIZVOĐAČ SUZA
U Grobu smo često pričali priče.
Šaputali smo ih prije spavanja.
SIROTIŠTE SUNNYCREEK
Pripovijedali smo ih uz svijeće.
Najpoznatija je bila ona o Proizvođaču suza.
Priča je to o svijetu u kojem nitko ne može plakati,
u kojem ljudi žive kao prazne ljušture,
lišeni svake emocije.
No daleko od svih, posve sam, živio je usamljeni proizvođač suza.
Skrivao se u tami, blijed i pogrbljen,
a kroz oči bistre poput stakla mogao je proizvesti kristalne suze.
Ljudi su mu dolazili jer su htjeli plakati
i osjetiti makar tračak emocije.
Proizvođač suza oči bi im napunio suzama.
I tako bi ljudi plakali.
Plakali bi od bijesa, očaja, boli i muke,
gorljivo i strastveno,
ogorčeno i razočarano.
Nisam mogla zamisliti da postoji takvo mjesto.
Nisam mogla zamisliti da će mi roditelji toliko nedostajati.
Ali najviše od svega,
nisam mogla zamisliti da ću ja proživjeti tu priču.
Ti si Nica.
Kao vrsta leptira.
Čudno je nazvati dijete po kukcu koji živi svega nekoliko dana.
Imamo nekoliko pravila.
Red, poštovanje i poslušnost. Pridržavaj ih se i neće biti problema.
Uzmi joj kovčeg.
Ovdje sve dijelimo.
Daj mi ogrlicu. Ne smiješ imati osobne stvari.
- Ali mamina je. - Red, poštovanje i poslušnost.
Nećeš valjda prekršiti pravila prvi dan.
Rigele?
No za mene to nije bila bajka.
U Grobu
upoznala sam proizvođača suza.
Suzama nećeš ništa vratiti.
Adeline, odvedi je u sobu.
Brzo.
Djeco, idite unutra.
Ovdje je spavala Julia. Jučer su je posvojili.
Već si dugo ovdje?
Ja sam preblijeda.
Gđa Margaret kaže da izgledam bolesno.
Hoćemo biti najbolje prijateljice?
Nica, stigli su.
Posjećivat ću te. Obećavam.
Ne dolazi u obzir. Idi i ne vraćaj se.
Ne bih preživjela bez tebe.
A on je sad tvoj.
Grob je bio poput zatvora.
Ondje sam provodila dane i godine maštajući da netko dođe po mene.
Da me pogleda u oči i od sve djece odabere baš mene.
Da me želi takvu kakva jesam iako nisam nimalo posebna.
Ali nitko me nikad nije odabrao.
Nitko me nikad nije htio ni primijetio.
Uvijek sam bila nevidljiva.
Jesi li spremna?
Jesam.
I ja sam malo uplašena.
- Da ti odem po stvari? - Imam samo ovo.
Ovdje se sve dijeli.
Ozlijedila si se?
Voli se brinuti o životinjama. Prsti su joj stalno puni rana.
Pa, Nica. Cijeni sve što si ovdje naučila.
Red, poštovanje i poslušnost.
I zapamti, ovo je probni rok. Skrbništvo se uvijek može ukinuti.
Budeš li pravila probleme, posvojenje se neće realizirati.
Ma sve će biti u redu.
Dobro.
Hoćemo?
Te ruke.
Glatke, bijele ruke koje dražesno klize po tipkama.
Najveći ponos Groba.
Zlatni dečko.
Dijete koje su svi htjeli,
pristojno i ljubazno prema svima osim meni.
Tko je to?
Rigel.
Vidjeli ste mu dokumente. Sigurni ste?
Imamo veliku kuću, a i Nici će biti lakše.
Ali teško je brinuti se o jednom, a kamoli o dva tinejdžera.
Osim toga, Rigel je problematičan. Samo mi znamo izaći na kraj s njim.
Bez brige, gđo Margaret. Znamo što radimo.
Tome probni rok i služi, zar ne?
Dobro.
Hvala.
Oduvijek sam žudjela za obitelji,
domom i životom daleko od Groba.
A kad se to napokon ostvarilo,
nisam mogla vjerovati da on ide sa mnom.
Od svih ljudi na svijetu njega sam ondje najmanje htjela.
A ipak, nisam ga mogla mrziti.
Dio mene toliko se naviknuo na njega
da više nisam htjela biti hladna prema njemu.
Uđite.
Evo nas.
Nije vila, ali ništa nam ne nedostaje.
Napominjem, Anna je velika čistunka.
Za razliku od tebe.
Svirate klavir?
Naš je sin svirao.
Pokazat ću vam sobe.
- Normane, ti uputi Rigela. - Može.
Hoćemo?
Prijateljica i ja smo je uredile.
Nadam se da ti se sviđa.
Već dugo nemam svoju sobu.
Ne znam kakve stvari sviraš.
PJESMARICA
Ako ti ne smeta, ovo odjeni sutra u školu.
Tvoje je veličine. Pripadala je...
Kupit ćemo ti novu.
Ne treba. Bit će dobra.
Tu ti je odora za sutra.
A ovo je Klaus.
Mali samotnjak.
Ali voli se maziti kad mu dođe.
Slobodno?
Gle, Rigele, sad kad smo...
Što?
Sad kad smo došli ovamo zajedno, htjela bih da ovo uspije.
S Annom, Normanom i posvojenjem.
Ako želiš da uspije,
kloni me se.
I da mi nisi ulazila u sobu. Nikad.
Prijetiš mi?
Toplo ti savjetujem...
bubo.
Ono je moj staklenik.
Uzgajam i prodajem cvijeće i biljke.
- I ti se baviš cvijećem, Normane? - Ne, ja suzbijam štetočine.
Kornjaše, mrave, žohare, miševe.
Ali samo one koji su već mrtvi ili jako opasni.
Jeste se dobro slagali u sirotištu?
Odrasli smo zajedno. Kao brat i sestra smo.
Da, dobro se poznajemo. Baš kao brat i sestra.
Moram na zahod.
Slobodno.
Rigel je ime zvijezde, zar ne?
Tvoji su roditelji voljeli astronomiju?
Ime mi je dala gđa Margaret. Nisam...
Nisam upoznao roditelje.
Oprostite, odmah se vraćam.
Otisci njegovih prstiju urezali su mi se u kožu.
Njegov otrovni šarm bio je neodoljiv.
On je bio neodoljiv.
Nisi smjela onako odjuriti.
Zabrinula si nam buduće roditelje.
Tebi je ovo igra, ha?
Obična igra.
Ti si ovo htjela, bubo.
Kloni me se.
Što ako Anna i Norman shvate da me prezireš?
Da nije sve savršeno kako misle?
- Možda se predomisle. - Jednom će shvatiti tko si ustvari.
Da? A tko sam?
Ti si proizvođač suza.
Plakala si?
Nisam.
Ako budeš lagala, proizvođač suza doći će po tebe.
Misliš da on zbilja postoji?
- Tko? - Proizvođač suza.
Ne znam.
Možda tvrde da postoji jer ne žele da išta osjećamo.
Nikad nećemo biti poput njih.
- Peter! - Rigel je opet bolestan. Dođite!
- Molim? - Jesi čula?
Natrag u krevet! Odmah!
Ma sve je u redu.
Sve je u redu.
Ekipo, zakasnit ćete!
SREDNJA ŠKOLA BARNABY
Znat ćeš se vratiti kući?
- Lako je. - Preko željeznoga mosta.
Dobro. Bez brige.
- Bok. - Vidimo se večeras.
Pazi malo, bubo.
Fotkanje! Billie, Odbor za doček. U Barnabyju sve shvaćamo ozbiljno.
Za mnom.
Nica je skraćeno od Nikita?
Ne. Samo Nica.
Svi su pod dojmom prvi dan.
Da si vidjela mene! Izvoli.
Volim fotkati lica. Imam fotku svakog učenika.
Doduše, Phelpsovih imam nekoliko.
Ali nemam fotku najbolje prijateljice. Miki se mrzi fotografirati.
Dođi je upoznati. Miki?
Ovo je nova cura.
Bok.
Ne obaziri se. Ustvari je jako draga.
Skinut ću novu curu do kraja tjedna.
Dobro jutro, Nica. Dobro došla.
- Dobro jutro. - Ja sam profesor Kirill.
Imaš odlične ocjene iz biologije. Bravo.
- Što je to bilo? - Mir!
Tuku se!
Dosta! Rigele!
Dosta! Prestanite!
Phelpse! Diži se!
- Opet tražiš kaznu? - On je počeo. Kažem vam!
- Želiš ravnatelju? - Ne, molim vas.
Ti si Rigel Wilde?
Trebaš u ambulantu?
Vratite se u učionice. Odmah.
Idući put dobit ćete kaznu.
Što gledate? Natrag u učionice. Idemo!
To ti je brat?
Nije mi brat.
Istina. Nisam.
Bilo je i vrijeme da netko pokaže šupku Phelpsu.
Da?
- Još učiš? - Radim bilješke.
Zašto Rigel nije htio večerati s nama?
Ima li problema u školi?
Ne. Samo je umoran.
Baš si lijepa. Tko te fotkao?
Billie iz Odbora za doček.
- Već imaš prijatelje? Sviđa ti se ondje? - Da. I profesori su jako dragi.
Samo ti uči.
- Ali nemoj predugo. - 'Noć.
Laku noć.
Anna?
Da?
Hvala.
Hvala tebi.
Sve u redu?
Da, jest.
Samo ćeš zuriti u mene?
Zašto?
Zašto si pošao s njima?
Odluka nije bila moja.
Svi su uvijek htjeli baš tebe,
ali nikome nisi dao da te posvoji.
- Što se promijenilo? - Idi. Bolje ti je.
Stavi led u ovo.
Da me nisi taknula.
Nikada.
Što ćeš napraviti?
Što ću...
Neću se moći zaustaviti.
Oduvijek vjerujem u bajke.
I oduvijek želim živjeti u bajci.
Ali sada živim u pogrešnoj.
'Jutro.
Kako si spavala?
Dobro.
Poslije ti možemo ići kupiti odjeću.
Može.
Odnesi ovo Rigelu, može?
Hvala.
Rekao sam da ne ulaziš ovamo. Što ti tu nije jasno?
Anna me zamolila.
Samo sam ljubazna. Što tebi nije jasno?
Misliš da sam proizvođač suza.
Vuk iz priče.
Reci mi...
Nije li biti ljubazan prema nekome koga prezireš
posve licemjerno?
Pogledaj se.
Drhtiš.
Čak te i moj glas plaši.
Ne razumijem što želiš. Stvarno.
Znaš li zašto u bajkama kažu „do kraja života”?
Da nas podsjete da se neke stvari ne mijenjaju.
Ali promijenile su se. Više nismo u Grobu.
Priželjkuješ sretan kraj.
Dovoljno si hrabra da zamisliš bajku bez vuka?
Nica, zar ne?
Kao onaj leptir.
Istraživao si moje ime?
Istraživao sam tebe.
- Ne miči se. - Što je?
Ne mrdaj.
Fuj.
Ma ne, plašljiva je.
Skrivala se. Živi u kućici.
Ako se slomi, može umrijeti.
Ono što je inače štiti...
može joj nanijeti najviše boli.
Hvala što si me spasila.
Zapravo, spasila sam nju.
- Drago mi je, ja sam... - Davež.
Vi ste zajedno?
Ma ne...
Nismo.
A, tu si. Dođi, imamo test.
Oprosti, Lionele. Trebam je nešto.
Baš sam nervozna.
Eno ga. Ondje imaju krasnu odjeću.
Anna, stvarno nema potrebe.
Joj, ma daj.
Prekrasna je, ha?
Jest.
- Hajde, idemo unutra. - Anna, već smo se nakupovale.
- Dobar dan. - Dobar dan.
- Isprobale bismo onu haljinu. - Aha.
Hvala.
Anna.
Prekrasna si.
Stvarno?
Da, jako si lijepa, Nica.
Ne boj se to pokazati.
Čekaj. Trebaš remen.
Anna?
Evo. Ovaj će ti super stajati.
Nica?
Nica? Što ti je?
Nica?
Nica, diši.
Normane!
Nica?
- Što je bilo? - Nica?
Margaret je znala sve o nama.
Znala je sve naše strahove i želje.
Znala je da volim životinje i da se bojim mraka,
da se Peter boji buke
i da Adeline voli dugu kosu.
Znala je naše snove koji nam daju snagu da preživimo u Grobu.
Zato ih je uništavala.
Gušila je svaku ljubav,
osim one koju je gajila prema Rigelu.
Ne!
Hajde!
Slamala nas je.
Umjesto da rastemo, zauvijek smo ostajali mali.
Krhki. Poput djece. Slomljeni.
Ne!
Svaki put, u onom mraku, vrištala bih do iznemoglosti
da nije bilo onih koraka oko moga kreveta
i toplih prstiju koji su me držali za ruku.
Bol bi polako nestajala i srce bi mi prestalo lupati.
Jedino što je postojalo bio je taj dodir utjehe.
Adeline.
Dakle? Odgovori mi.
Nisam bila dobra.
Bila si neposlušna i zaslužuješ kaznu.
Tko bi htio takvu djevojčicu?
Bit ću dobra.
Navuci te rukave.
Dobro došli. Izvolite.
Kad bi me prošlost slomila, sjetila bih se Anne.
Nisam joj mogla reći istinu, ali uvijek je bila uz mene.
I nisam se bojala.
Bila sam daleko, sigurna i slobodna.
Imala sam priliku biti sretna.
- Bok. - Bok.
- Idemo. - Može.
Probudila si se. Kako si?
Bolje, hvala.
Dugo si spavala.
Trebalo ti je. Teški su dani iza tebe.
Pa da,
Klaus je cijelu noć spavao na tvom krevetu.
- Da? - Da. Osjetio je da nisi dobro.
Sad mi je bolje.
Htjela bih u školu.
Dobro.
Ozlijedila si se?
Jesam. Na ruže. Svi uklanjaju trnje, a ja ga ostavljam.
I lijepe stvari mogu nam nanijeti bol.
Smijem?
Nica,
da nešto nije u redu, rekla bi mi, zar ne?
Bih.
- Zašto danas ima tako malo ruža? - Pokupovali su ih za Dan cvijeća.
- Dan cvijeća? - Da.
- Danas je. Nisi znala? - Nisam.
Učenici nekome anonimno poklanjaju ružu.
Svaka boja ima svoje značenje.
Dan prije otključavamo ormariće. Ja sam otključala tvoj.
Onda pogađamo tko nam ih je poklonio.
Zvuči zabavno.
Ma ludnica.
Ona se ruga, a njezin je ormarić uvijek pun. Vidiš?
- Daj ih meni. Tebi će uvenuti. - Samo uzmi.
- Tko ti ih je poklonio? - Student psihologije koji je lud za njom.
Idemo otvoriti moj. Ja ne mogu. Hajde ti.
- Dobro. - Ne! Ja ću. Moram.
Molim te, budi unutra.
To!
Opet on.
Tko?
Ne znam, ali u tome je i fora. Uvijek je dobijem. Možda se srami.
Izluđuje me to.
Nica, ti si na redu. Otvori.
- Neću naći ništa. - Nikad ne reci nikad.
- Još nisam vidjela crnu ružu. - Prekrasna je.
Simbolizira zaluđenu, izmučenu ljubav. Pogrešnu u svakom pogledu.
Znaš li od koga je?
Moram ići.
Ulaziš u vučju jazbinu i misliš da ćeš izaći živa?
Ti si mi ovo poklonio?
Ja da ti poklanjam ruže?
Vrati mi je! Moja je!
Nica?
Čeka te neki momak.
Dan cvijeća dobro je prošao, ha?
Čuj, Norman i ja idemo na poslovnu večeru.
- Da vam ostavim hranu? - Ne treba, hvala.
Hajde. Nemoj da čeka. Sladak je.
- Bok. - Hej.
Ovo si zaboravila u školi, a piše tvoja adresa, pa...
Hvala.
Hoćemo na sladoled?
Može.
Super. Idemo.
Koliko si imala godina?
- Osam. - Bila si jako mlada.
A što su tvoji radili?
Bili su biolozi.
Umjesto priča za laku noć slušala sam kako stanice funkcioniraju.
Zato tebi ide biologija.
Možda jednoga dana promijeniš svijet.
- Daj meni. Bacit ću je. - Možda mi zatreba.
Za što?
Da izliječim ptičici krila.
A,
liječiš li i slomljena srca?
To je malo kompliciranije.
Idemo polako?
Može.
Pazi. Ovuda.
Ne, ovuda. Pazi!
Uspjeli smo.
Ne kisneš?
Bravo ja. Doveo sam te kući u komadu.
Utopila bih se bez tebe.
Ma ne bi. Snašla bi se ti.
Misliš?
Znaš,
tvoj je život drukčiji od života svih ljudi koje poznajem.
Stvarno si jaka...
i prekrasna.
Moram ići.
Dobro.
Vidimo se sutra?
Vidimo se.
Duboko u sebi znala sam da ga previše gledam,
ali nikad si nisam mogla pomoći.
Taj je leptir bio hrabar i naivan.
A možda i glup i očajan.
Djeca u Grobu često su ubijala leptire.
Možda u sebi nije nosio samo gnjev i bol.
Možda je u njemu bilo i dobrote.
Vjerovala sam da Rigel nije zao.
Nisam htjela odustati od njega.
Rigele.
- Rigele, što ti je? - Ne diraj me!
- Želim znati jesi li dobro. - Zašto?
Ah, da.
Takva si ti.
Ne možeš si pomoći.
Želiš me popraviti.
Baš se trudiš da te zamrzim.
Mrziš li me?
Mrziš li me, bubo?
Želiš li da te mrzim?
Da.
Želim.
Nisam mrzila Rigela. Htjela sam ga razumjeti.
Htjela sam jednom shvatiti zašto se tako ponaša.
Ali u jedno sam bila posve sigurna.
Bio on proizvođač suza ili ne, zbog njega mi je srce lupalo.
Za ovo je kriv tvoj brat. Molio sam ga da stane, a samo me udarao.
Što si napravio?
Pitaj njega.
Zašto?
Što sam ti skrivila?
Ne diraj me.
Reci mi zašto.
Ti si moj proizvođač suza.
Rigele.
Rigele, pa ti goriš.
Što ti je? Idemo gore.
Idemo gore. Pomozi mi.
Pomozi mi.
Hajde.
A sad, naš reporter s terena.
Zastoj u prometu zbog poplava.
Ceste su prema gradu zatvorene
i nije poznato kad će se promet opet uspostaviti.
Situacija se popravlja...
Nazvat ću djecu.
...na sjeveru, no oluja i kiša ne prestaju...
Hajde.
Digni ruke.
Lezi.
Najpogođeniiji su južni dijelovi...
Ne javljaju se.
- Možda spavaju. - Da pokušam ponovno?
- Hej, Anna. - Bok, Nica.
- Je li sve u redu? - Jest.
Čuj, zapeli smo u prometu zbog oluje.
- Ne brini se. - Zvučiš čudno. Sigurno je sve u redu?
Ma jest. Rigel ima vrućicu. Gdje su lijekovi?
U kupaonskom ormariću.
- Trebam li se brinuti? - Ne, u redu je.
- Sigurno? - Ma da, sve je u redu. Čekaj.
Samo malo.
- Evo, našla sam ih. - Dobro.
- Čujemo se poslije? - Može, nazvat ću te. Bok.
...sa sjevera puše jak vjetar i uvjeti su olujni.
Rigel ima vrućicu.
U idućih nekoliko sati očekuju se snažni udari.
Popij ovo, Rigele.
Pomozi mi.
Otvori usta.
Ostani.
Ne idi nikamo, molim te.
Gđo Margaret?
- Da? - Došla je nova djevojka.
Samo ti sviraj.
Imamo nekoliko pravila.
Red, poštovanje i poslušnost.
Daj mi ogrlicu. Ne smiješ imati osobne stvari.
Ali mamina je.
Red, poštovanje i poslušnost.
Nećeš valjda prekršiti pravila prvi dan.
Rigele?
- Bolestan si? - Odlazi, bubo.
Zašto nisi za svojim stolom?
Oprostite, gđo Marg...
Išla sam po sol.
Pođi sa mnom.
Ne! Molim vas!
Molim vas!
Što si to napravio?
Zovite liječnika!
Što si napravio?
Zovite liječnika!
Vidjela sam. Namjerno si se porezao.
Zašto bih napravio takvu glupost?
Pokaži mi što skrivaš.
Odlazi.
Daj, pokaži mi.
Ovo je Nicina ogrlica. Misli da si je bacio.
- Zašto je kod tebe? - Slobodno je zadrži.
Sviđa ti se Nica. Praviš se da nije tako, ali sviđa ti se.
Nemoj joj reći.
- Nica misli da je mrziš. - Tako mora i ostati.
Moram se vratiti u svoju sobu.
Nica?
Rigele.
- Kako je? - Bolje. Više nema vrućicu.
- Što je bilo? - Ne znam.
Odmori se. Mi ćemo te zamijeniti.
Što mu je s usnom?
Te se noći nešto dogodilo. Oboje smo to znali.
No opet je sve bilo po starom, kao kad smo bili djeca,
kad sam ja bila djevojčica iz Groba,
a on proizvođač suza.
Promijenio se i odnos s Lionelom.
Viđali smo se u školi, ali nismo razgovarali.
Srećom, imala sam njih, svoje divne prijateljice.
Dotad sam imala samo Adeline.
Čovječe.
Miki je bogata, ali ne želi da itko zna.
Sram ju je. Je li to tebi normalno?
- Bok. - Hej.
Hrana nam je spremna. Odvest ću konja u staju i doći.
- Može. - Uvedi je u kuću.
Hoću.
Razumiješ razliku?
Bakterija je jednostanični organizam, a virus je lanac proteina.
Zamijeni Kirilla. Njegova me objašnjenja uspavljuju.
Moja očito tako djeluju na nju.
- Idem na zahod. - Hajde.
Nisi ništa vidjela.
Dobro.
Ne smiješ nikome reći.
Ti ih joj poklanjaš?
Bijele ruže?
Moraš joj reći.
Izgubit ću najbolju prijateljicu.
- Ne znaš to. - Znam.
Jebote, kasno je! Moramo ići. Zašto me niste probudile?
Što je bilo?
Ništa.
Već me mjesec dana izbjegavaš u školi.
- Zašto mi se ne javljaš? - Nisam mogla. Što trebaš?
Sviđaš mi se.
Reci bratu da se prestane miješati.
On će uvijek biti tu.
Kako to misliš?
Što se zbiva između vas?
Ne bi ti to razumio. Nisi odrastao u sirotištu.
- Moram ići. - Čekaj.
- Ajme. Kupit ću ti drugu. - To je bila zadnja.
Kupila sam je Rigelu za rođendan.
Možeš mu kupiti nešto drugo?
Ne mogu.
Mrzi darove.
Samo bi mu se ovo svidjelo.
Moram ići.
Lionel ne bi razumio.
Njemu je to bila obična staklena kugla.
Za Rigela bi bila podsjetnik
da može zasjati poput zvijezde po kojoj je dobio ime.
Zlato, stigla si. Dođi.
- Zdravo. - Nisi mi rekla da je tako lijepa.
Reci mi. Kako trpiš ova dva luđaka?
Kad ti ispričam što sve znam o njima, nećeš više htjeti da te posvoje.
Dalma. Ovo je moja kći, Asia.
A onaj tip s punim ustima moj je muž.
Anna vas stalno spominje.
- Zašto si bila u sirotištu do 16. godine? - Asia!
Kad već zna toliko o nama, želim i ja nešto znati o njoj.
Rigele.
Bok svima.
Oprostite što kasnim.
Sjedni. Idemo jesti.
Tko će prvu kobasicu?
- Nica, otvori, molim te. - Evo.
Adeline.
- Bok. - Pa odakle ti?
Ja sam je pozvala.
Kako si pobjegla?
Uskoro ću imati 18 godina, pa mi daju da tražim posao u gradu.
Jučer me Anna nazvala i evo me.
- Izvoli, uđi. - Hvala ti.
Anna kaže da se dečki u školi tuku oko tvoje sestre.
- Ponosan si ili ljubomoran? - Ne zanima me Nicin ljubavni život.
Znam da ne voliš rođendane,
ali ovaj je drukčiji.
Započeli ste novo poglavlje u životu.
Od sutra ste službeno Milligani.
Posvojit ćemo vas.
Šalite se? Dva za cijenu jednog?
- Asia! - Želite zamijeniti Alana.
- Mjesecima ga ne spominješ. - Ne moram ga spominjati da bih ga pamtila.
Da? Meni se čini da si ga zaboravila.
Kako to možeš reći?
- Kako možeš napraviti ovako nešto? - Asia.
Bol koju osjećaš vuče te na dno poput utega.
Mi želimo nastaviti živjeti.
- Pa posvajate njih dvoje? - Ne.
Činimo dobro djelo za djecu kojoj treba ljubav.
I ja trebam ljubav, ali Alana više nema.
Više ga nikad neću vidjeti i reći mu koliko ga volim.
Žao mi je, ali ne prihvaćam ovo.
Nećete ga zamijeniti.
Asia.
Nisam znala da su Asia i njihov sin bili skupa.
Ali shvatila sam iako Anna i Norman ne govore o tome.
Svi imamo svoje probleme. Ali nemoj se miješati u njihove.
Vidi se da te vole.
Svi imamo probleme, ali svačiji su drukčiji.
Ne uklapam se ovamo.
Ma o čemu ti?
- Uvijek si htjela obitelj. - Ne poznaju me.
Ne znaju što smo proživjeli.
Reci im.
Ne želim da misle da sam grozna, oštećena i beskorisna.
Nica,
nisi ni grozna ni oštećena ni beskorisna.
Moraš se osloboditi Groba.
To je nemoguće.
Ma nije. Stvari su se promijenile.
Otkad je Rigel otišao, Margaret više nije ista.
Ne izlazi iz sobe, a katkad čujemo vrištanje i razbijanje.
I?
Neki dan srela sam Petera.
- Kako je on? - Dobro.
Ima divnu obitelj,
ali i njemu je teško.
- Misli da trebamo tužiti Margaret. - Ne.
- Da. Nica! - Ne.
- Ne! - Tvoje je svjedočanstvo ključno.
Ti si najviše patila. Prema tebi najgore se odnosila.
Trebamo te. Moraš nam pomoći.
Ne mogu se suočiti s njom.
Možeš. Jača si nego što misliš.
Dalma i George upravo su otišli.
Žao mi je, Nica.
Idem i ja, gđo Milligan. Moram natrag u sirotište.
- Bok, Adeline. - Hvala.
Bok.
Nisi trebala ono čuti.
- Asia inače nije takva. - U redu je.
Zašto joj ne kažeš da si došao ovamo zbog nje?
Uvijek je htjela obitelj.
Ne mogu joj to oduzeti.
Rigele,
reci joj da si je ti držao za ruku.
Još misli da sam to bila ja.
Vuk nema pravo držati djevojčicu za ruku.
Idi.
Bok, Rigele.
- Vidimo se. - Volim te.
I ja tebe.
Baš mi je žao Asije.
Nije u stanju odvojiti ljubav od boli.
Mora se podsjetiti da postoji razlika.
Htjela sam zasvirati s njim, da nam se prsti i tijela dodiruju.
Htio sam mu izbrisati tugu.
Htjela sam izbrisati Margaret i prošlost,
da Rigel svaki put kada svira ne misli na nju,
nego na nas.
Na naše isprepletene prste,
na naša ujedinjena srca.
Mogli smo biti melodija puna nesavršenosti,
manjkavosti i pogrešaka,
a opet ispunjena smijehom, čarolijom i radošću.
Nemam poklon za tebe.
U redu je.
Nije.
Meni nije. Želim ti se iskupiti.
U redu je, rekao sam.
Sigurno nešto želiš.
Bilo što.
Bilo što?
Što ako želim da budeš mirna?
Potpuno mirna.
Ne miči se.
Ne idi nikamo.
Molim te.
Što ćeš ti ovdje?
Kasno je, znam. Ne mogu spavati.
Stalno mislim na tebe.
Ne želim da živiš s njim.
Ne želim da je stalno blizu tebe.
Sad si bila s njim?
Ovako odjevena.
Što je htio da mu pokloniš?
Postat ćete brat i sestra.
Što ako se sve dozna?
- Hoće vas roditelji i dalje htjeti? - Odlazi!
Oprosti.
Ali jako mi se sviđaš.
Rigele?
Odlazi.
Nije mi mjesto u tvojoj bajci.
Vrati se s k njemu.
Ne idem ja nikamo.
Želim te.
Vrati se u krevet.
Samo se ti zavaravaj i vjeruj u bajke.
Mi smo slomljeni, oštećeni.
Neke se stvari ne mogu popraviti.
To je istina.
Slomljeni smo.
Nismo kao drugi.
Možda smo se raspali na tisuće komadića da bismo se skupa ponovno sastavili.
Ti cijeli život žudiš za obitelji.
I zaslužuješ je.
Zaslužuješ normalne prijatelje i normalnog dečka.
Ovdje si sretna.
Sretna sam jer si ti ovdje.
- Kako? - Što?
Kako će ova priča završiti?
Samo ću te povrijediti.
Nije bilo važno što smo proživjeli.
Možda smo zato bili tako povezani.
Samo smo mi znali istinu.
On i ja, zauvijek nerazdvojni.
On je zvijezda, a ja nebo.
On je rana, a ja zavoj.
- Ideš? - Da?
Prvo ću učiti s Billie i Miki, a onda idemo na ples.
- Na ples? - U školi.
Super. Ide li i Rigel?
Ne znam. Ne razgovaramo baš.
Primijetila sam.
- 'Jutro, gđo Milligan. - Bok, Billie.
- Idem. - Zabavite se. I nemoj predugo.
Bez brige. Nica je u dobrim rukama.
- Bok. - Bok.
Da?
Ne ideš na ples?
Rigele, što ti je?
Ovakav si od rođendana.
Anna,
moramo razgovarati.
Zar nije super?
Jest.
- Kako izgledam? - Dobro.
- Jesu li crvene bolje? - Što ti je danas?
Dobro, reći ću vam. Spremne?
Znam tko mi poklanja bijele ruže.
Phelps.
Molim?
Srela sam ga u trgovini i pitala. Odgovorio je: „Da, od mene su.”
Ma znala sam da su od njega.
Ne. Nisu.
Opet se ne znaš veseliti zbog mene.
Billie, nisu od njega.
Zašto ne?
- Ja ti ih poklanjam. - Molim?
Ja ti svake godine poklonim ružu.
Zašto to radiš? Iz sažaljenja?
Iz samilosti? Zašto to radiš, jebote?
Zaljubljena sam u tebe.
Zabrljala sam.
- Jesi dobro. - Nikad bolje.
Miki je uzrujana.
Ne želim o tome.
Večeras samo želim piti dok se ne onesvijestim.
Hej. Jesi za ples?
Odjebi.
Koji je njoj?
Bok.
Nica, oprosti.
Bio sam kreten.
Ali jako mi se sviđaš.
I ne znam što da radim.
Što ćemo sad?
Pa, idemo plesati.
Primirje?
Vrti mi se.
Nisam navikla na ovo.
Idemo na neko tiše mjesto.
Zašto si me doveo ovamo?
Pazi ovo.
- Sviđa ti se? - Da.
Ma, Lionele.
Bolje mi je. Idemo natrag.
Prvo si htjela ovamo,
a sad već želiš natrag?
Lionele, molim te.
Lionele, molim te. Prestani!
Billie!
Gdje je Nica?
Ne znam.
Maloprije je bila ovdje s Lionelom.
Zapravo, otišli su onamo.
Lionele, prestani!
Upomoć!
Pustit ću te i otići ćeš, jasno?
Misliš da si dobar, ha?
Da si junačina.
Želiš li upoznati zlikovca?
Idem, ali nismo završili!
Jesi dobro?
Sigurno?
Znaš koje su bile zadnje riječi moje mame?
„Vuk u priči ne mora uvijek biti zao.”
A ako si ti vuk,
ne mogu zamisliti bajku bez tebe.
Ja sam put posut trnjem.
Nikad se nisam plašila boli.
Odvratni ste!
Svima ću reći što radite.
- Lionele, molim te. - Trebala bi mu biti sestra, znaš?
Želiš biti s njim?
Pogrešna odluka.
Idemo odavde.
Volim te.
Nica?
Nica, čuješ li me?
Hej.
U bolnici si. Doživjela si nesreću.
- Idem po Annu i Normana. - Čekaj.
U Grobu, kad me Margaret
kažnjavala,
nisi me ti držala za ruku?
To je bio Rigel.
Da, jest,
ali nije htio da ti kažem.
Zašto?
Zato što je...
Hej.
Nica.
Jako si nas uplašila.
Gdje je Rigel?
- Idem po liječnika. - Može.
Gdje je?
- Gdje je Rigel? - Smiri se.
Rade mu pretrage.
Kad budu znali više, javit će nam.
- Želim ga vidjeti. - Moraš mirovati, Nica.
- Dobro jutro. - 'Jutro.
Što se dogodilo?
Pali ste s visokog mosta.
Rigel te spasio, ali sad je u komi.
U komi?
Nažalost, postojeće tegobe zakomplicirale su mu stanje.
Postojeće tegobe?
Ima neurinome u mozgu koji uzrokuju vrućice i jake glavobolje.
Nije mi jasno zašto ga nisu operirali.
- Želim ga vidjeti. - Nitko ne smije k njemu.
Margaret nam ne dopušta.
Margaret?
Nica,
Rigel ne želi da ga posvojimo.
Nemoguće.
Inzistirao je na tome. Nije htio ostati.
Margaret je opet preuzela skrb nad njim.
Izvoli.
Ovo ti je ostavio u sobi.
Odvedite me k njemu.
Preklinjem vas.
Znala sam da ćeš ga kad-tad uništiti.
Nisam im smjela dati da ga odvedu.
Ti si kriva što je Rigel u komi.
Želim ga vidjeti.
Ne, Nica.
Nikad ga više nećeš vidjeti.
Molim vas.
Već sam ti rekla.
Suzama nećeš ništa vratiti.
Idite.
Htjela me udaljiti od Rigela, ali ja sam se svaki dan vraćala k njemu.
I nisam bila jedina. Dolazili su i stari i novi prijatelji.
Nisam odustajala.
No prošlost me i dalje progonila, a on mi je sve više izmicao.
Postojao je samo jedan način da nas oslobodim.
Pozivam prvog svjedoka, g. Petera Corrina.
G. Corrine,
jeste li trpjeli fizičko i psihičko nasilje
dok ste boravili u sirotištu Sunnycreek Home?
Nisam.
U iskazu koji ste dali 20. veljače ove godine rekli ste sljedeće:
„Tjelesno kažnjavanje bilo je uobičajeno.
Više puta dobio sam batine i često su me izgladnjivali.”
Sjećate li se tog iskaza?
- Pogriješio sam. - G. Corrine, lažno je svjedočenje zločin.
Prigovor, suče. Zastrašuje maloljetnog svjedoka.
Prihvaća se.
Bok.
Kako je on?
Dobro.
Anna i Norman kažu da je počelo suđenje.
Kako ide?
Teško.
Htjela bih se ispričati zbog svojeg ponašanja.
Razumijem te.
- Stvarno? - Znam kako je to.
Kad izgubiš voljenu osobu.
Gđice Milligan.
Posvojeni ste prije četiri mjeseca.
Vi i jedan mladić, ako se ne varam.
Da. Rigel Wilde.
No on je odbio posvojenje i odučio vratiti se u Sunnycreek Home.
Prigovor, suče. Nije relevantno.
Dajte mi priliku i objasnit ću zašto je relevantno.
Nastavite.
Neka svjedokinja odgovori na pitanje.
- Nije bilo baš tako. - Odgovorite na pitanje.
Je li Rigel Wilde odbio posvojenje?
Jest.
Dakle,
mladić je napokon našao obitelj koja ga voli,
ali je iznenada odlučio vratiti se u ustanovu u kojoj su ga zlostavljali?
- Nije bilo tako. Njega nije tukla. - Ne razumijem.
Njega nije tukla.
- A druge jest? - Da.
Zašto njega nije tukla?
Bio joj je poput sina.
Jeste li zaljubljeni u Rigela?
Prigovor, suče!
Odbija se.
Odgovorite.
Jesam.
Dakle, trebali ste biti posvojeni s mladićem u kojeg ste zaljubljeni,
a on je odlučio vratiti se ženi koju smatra majkom.
- Mrzi je. - Stvarno?
Ja mislim da vi mrzite Margaret Stoker,
ženu kojoj se sada sudi zbog osobne osvete.
Prigovor, suče!
- Zastrašuje svjedokinju. - Ona vrijeđa moju klijenticu.
Nije mi dobro.
Ovo je tek početak. Ne smiješ odustati.
Ne možemo joj ništa. Vidjela si kakva je prema meni.
Imaj vjere, Nica.
Možeš se vratiti unutra?
- Mogu. - Dođi.
Jeste li dobro?
Sigurno možete nastaviti?
Raspravu možemo odgoditi za sutra.
Ne treba. Dobro sam.
Onda nastavite.
Sirotište smo zvali Grob,
ali ne zbog oguljenih zidova
i vlažnih podruma u koje su nas svaki dan zaključavali.
Zvali smo ga Grob jer su nam ondje pokopali dušu.
Nemam vidljive ožiljke da dokažem što mi je činila.
Tek sada
jasno mi je da nisam došla ovamo
kako bih progovorila o strahotama koje smo proživjeli ja,
Adeline,
Peter
i druga djeca.
Došla sam progovoriti o svemu što je proživio i Rigel.
Rigel,
kojeg je Margaret voljela poput sina...
svakoga dana morao je gledati kako nas muče.
Nije nam mogao pomoći.
Margaret ga je uvjerila da je čudovište.
Uvjerila ga je da je vuk iz bajke.
A kad te voli zla osoba,
kako onda naučiš
voljeti i biti voljen?
Rigel je sada u komi.
Ali prvi put u životu znam da je živ...
jer zna što je ljubav
i što znači biti voljen.
Nije me briga vjerujete li mi.
I razumijem zašto se neki boje reći istinu.
Duše su im još zarobljene u Grobu.
U onim mračnim podrumima.
I ne znaju da, kako bi bili voljeni
ili voljeli,
ne moraju se bojati.
Samo moraju biti jako hrabri.
Rigele?
Pobijedili smo.
Margaret nam više ne može nauditi.
Gle kako si me rasplakao.
Ti si moj proizvođač suza.
Svi imamo nekoga...
tko nas može rasplakati,
slomiti ili usrećiti.
jednim pogledom
Volim te.
Volim te najviše na svijetu.
Nica.
Rigele.
To je bio dječak koji me prvi put vidio
na ulazu u Grob.
Njegova ruka hrabro me je držala u onom podrumu.
Svoje srce nikad mi se nije usudio dati,
ali u njemu je bilo ispisano moje ime.
Iako nikad nećemo doživjeti pravu bajku,
iako ćemo uvijek biti djeca koja su se upoznala u sirotištu,
možda ipak uspijemo pronaći sreću.
Više nisam sama.
Našla sam obitelj,
ljude koji su me naučili što je prijateljstvo.
I drugi su se pomirili, saslušali i razumjeli.
Shvatila sam da emocije imaju sto lica
i da je teško dati nekome da te prihvati baš takva kakav jesi.
A na kraju, shvatila sam da najveća bajka od svih
živi u našim srcima.
PROIZVOĐAČ SUZA
Prijevod titlova: Martina Grujić