- קתרינה וינסון -
- יונאס וינסון -
- אלכס וינסון -
- לוסי וינסון -
- בהשתתפות... -
- קרלוטה קלאט -
- משפחת וינסון -
- מאת קרלוטה קלאט -
ארוחת הבוקר מוכנה, ילדים!
- ניו יורק דיילי פוסט ניצל מהסערה -
לא לרוץ!
יש מספיק פנקייקים לכולם.
- תודה, אימא. אוהבים אותך. - תודה, אימא. אוהבים אותך.
גם אני אוהבת אתכם.
ומה איתי?
- גם אותך, אבא. - גם אותך, אבא.
מותק, עשית משהו בשיער שלך?
את נראית נהדר.
רק קיצצתי מעט.
- הוני פופס -
נגמר ההוני פופס.
סליחה?
נגמר ההוני פופס.
קרלוטה?
הוני פופס.
נגמר ההוני פופס.
קרלוטה?
הוני פופס?
ומה אתה רוצה שאעשה?
הכול בסדר?
את נראית עייפה.
כן. הכול טוב.
צפיתי בכל האנשים האלה
ממשיכים בחיים שלהם
כאילו שכלום לא קרה...
דדו, אנחנו עושים את זה כבר שבועות.
ואני לא מרגישה שאנחנו מתקרבים לוונדה.
הבלשית ראוך ממשיכה להתעלם ממני.
ונראה שהמשטרה לא קרובה יותר מאיתנו.
זה רק עניין של זמן.
יש לי תחושה שתהיה לנו פריצת דרך בקרוב.
אולה הציע שננסה רחפן עם מצלמה תרמית.
שנקנה אחד? מה דעתך?
שווה לנסות?
כן, בסדר.
טוב.
אולי תעשי הפסקה היום? תצאי להתאוורר, תעשי אמבטיה נחמדה.
ונתחיל שוב מחר.
אני אמשיך לצפות מעט.
ככה אני מרגישה שאני עושה משהו.
טוב.
אני אכין כריך.
- רודיגר -
- דדו, תפסיק להתעלם ממני. תספר לה או שאני אספר. -
- יום 0 -
לפני 100 שנה שוויצרי ששמו קרל גוסטב יונג
טבע את המושג ״סינכרוניות״, שלפיו אירועים
שנדמה שהתרחשותם במקביל מקרית,
הם למעשה אירועים שיש ביניהם קשר
והם הגיוניים רק יחד.
האמת שהוא כנראה הגזים מעט.
- 20 מטרים - יציאה שנייה רחוב פורסט - 10:38 -
אבל הרעיון בכל זאת מעניין.
כלומר, אי פעם חשבתם כמה דברים צריכים לקרות
בעת ובעונה אחת
כדי שבסופו של דבר הכול יקרה בדיוק כפי שהוא קורה?
ומה אם רק פרט אחד ישתנה?
החיים יקבלו כיוון שונה לחלוטין.
בדיוק כמו כשאימא שלי חשבה שכדאי
שהשכנה שלי קארין תספר אותי,
והיא עשתה לי פוני מגוחך
שבגללו סבלתי כשהייתי בכיתה ג׳.
הגורל עשוי להיות ממש מבאס לפעמים.
- יום 96 -
ונדה יצאה מהבית.
הטלפון שלה נמצא בבית הקפה.
כאן החולצה שלה נזרקה לפח המחזור,
וכאן היא הופיעה בפוסט האינסטגרם של לנקה.
הנתונים הסלולריים מהטלפון של לנקה מצביעים על כך שהיא עצרה
כאן, כאן, כאן, כאן,
וכאן
לפני שהיא נהגה ככל הנראה בחזרה לצ׳כיה
בלי עצירות, ושם היא התרסקה על צלע הר.
אולי היא נרדמה?
אחרי הנהיגה הארוכה.
דומה מעט לעכבר.
אף, אוזניים וזנב.
התמונה ליד הפסל היא הפוסט האחרון של לנקה.
והפוסט לפניו צולם כאן.
- לנקה־חוקרת #משפיעניתחוקרת -
שלום.
מצאתם את האשם?
את היצור שאכל את הציפורים שלכם.
נכון, הציפורים. כן.
אנחנו חושבים שזו גירית.
גירית! חיה מופלאה.
אבל הן בדרך כלל לא תוקפות ציפורים.
באמת?
הגירית הזו ממש מרשעת.
בדיוק.
בכל מקרה, חשבנו לחפש ביער
את הקן שלה.
והבן שלי סיפר לי על רחפנים עם מצלמה תרמית.
יש לי בדיוק מה שאתם צריכים.
גירית?
באמת?
לוסי, את מציצה?
את יודעת שאני לא אוהבת כשאת מציצה.
- הכול בסדר? - כן. כן.
כן?
מתוקה, תני לי דקה.
מה?
חשבתי שכבר טיפלנו בזה.
זה לא טוב...
היי. זו אני...
ניסיתי לדבר עם אימא שלי שוב, אבל היא עסוקה מדי.
אני קצת מתחרפנת, אבל יהיה בסדר, נכון?
לינה לא קיבלה מחזור שבועיים
רק כי מרקורי היה בנסיגה.
תחזור אליי בבקשה.
אוי ואבוי.
- הנה, בבקשה. - תודה.
אי פעם שברת לב של גבר?
הרלד! מה אמרנו על הברחת לקוחות?
- סליחה. - כן.
מצטער.
אשתו אושפזה במוסד סיעודי בגלל דמנציה.
אני מצטערת לשמוע.
ואז החברה שלו עזבה אותו.
- הכול בסדר, הרלד? - כן, כן.
מה לתת לך?
אני חוקרת מקרה שבו נערה נעלמה.
ונדה קלאט. כן.
אני מכירה את המשפחה. נורא.
אניטה!
הרלד!
האמת היא שאני מדברת על אישה אחרת.
טוב.
לא, אני לא מכירה אותה.
- מי היא? - משפיענית מצ׳כיה.
משפיענים הם לא בדיוק הלקוחות הטיפוסיים שלנו.
היא הייתה פה בליל הנופלווקן האחרון.
המון אנשים מגיעים לכאן בליל הנופלווקן.
זה כנראה היום העמוס ביותר בשנה כאן,
בגלל המצעד ומשחק הכדורגל...
- למה את מחפשת אותה? - היא מתה.
- מתה? - היא עברה תאונת דרכים.
לכאורה.
- בגבול הצ׳כי. - כן.
- פחות מ־24 שעות אחרי שהיא הייתה כאן. - אלוהים.
נו, טוב.
לא.
לא. אני לא זוכרת אותה. מצטערת.
טוב.
- אם במקרה תיזכרי במשהו... - אני אתקשר.
- להתראות. - ביי.
- הרלד, שוב? - אניטה.
כן, אניטה.
- היי. - מה אתה עושה?
מה? זהו יום התשלום.
אמרת שהתשלום האחרון אמור להתבצע היום.
לא פה.
בוא איתי.
- יום 96 -
- יום 0 -
היי. מה לתת לך?
מיץ אננס עם שוט טקילה.
שמיץ האננס יהיה טרי.
טוב, תני לי אחד מאלה.
תחפושת מעולה.
מה את? דחליל?
אני הנופלווקן.
היום הוא ליל הנופלווקן.
וופלנוקן?
נופלווקן!
פופנדוקל?
- נופלווקן. - אין לי מושג מה אתה אומר.
זו אגדה עתיקה.
רואה? זה הנופלווקן.
מפלצת שמתגוררת ביער,
ובכל 100 שנה היא מגיעה לעיירה כדי לחטוף את הנערה הכי יפה.
אהבתי. כדאי שאיזהר אם ככה.
נכון.
- תרצי עוד משהו? - כן.
את יודעת מה זה פנגולין?
- מה? - הם מקסימים.
אבל יותר ממיליון פנגולינים ניצודו בשנה האחרונה בלבד.
תפסיקי לצלם, בבקשה.
אני מנסה לאתר את המוח
מאחורי רשת ההברחות הגדולה ביותר של חיות בר באירופה.
ביקשתי ממך בנימוס להפסיק לצלם.
הוא מכנה את עצמו קינג.
- היא אמרה לך להפסיק לצלם. - היי.
אם שוב תיגע בדברים שלי, וולדמורט, אני ארסס אותך בתרסיס פלפל.
תקשיבי...
מעולם לא שמעתי על אף קינג. טוב?
תשתי ותצאי מפה.
- לא שמעת? - לא.
מוזר.
כי הוא מבצע הרבה עסקאות מכאן.
״בלאק סוק״. נשמע מוכר?
זה שוק ברשת האפלה.
רוב האנשים טועים
כשהם חושבים שהרשת האפלה אנונימית לגמרי.
אבל זה הופך אותם לפגיעים.
חכי פה.
מה?
אל תסתכל עליי ככה.
יש לי 125,000 עוקבים.
תיזהר אחרת אשלח אנשים שיטרילו אותך.
בו!
קינג רוצה לדבר איתך.
תכתבי פרטי התקשרות.
טיקטוק או אינסטה?
מספר טלפון.
אוקיי, בומרית.
דרך אגב, זה מגעיל.
כן, זו אני. תבוא לפה. מייד.
- יום 96 -
- היי, מה נשמע? - היי! טוב לראות אותך!
לא, תודה.
זה הקו היחיד שיוצא מהתחנה.
אני אחכה לאוטובוס הבא. תודה.
האוטובוס הבא יגיע בעוד שעה.
הכול בסדר, תודה.
טוב, ביי. נתראה.
וואו.
- רוצה לנסות? - זה לא רעיון טוב.
נראה מה זה יכול לעשות.
מה שלומך?
אתה בסדר?
המצב היה משוגע לאחרונה.
לאבד את ונדה ככה, בלי שום התראה.
בלי הסבר.
זה משפיע.
גורם לך להבין
כמה אנחנו קטנים ביקום ענק וכאוטי.
כמו עכברים שרצים בגלגל.
לא מודעים לכך שהם יכולים להימחץ בכל רגע.
וברגע שמבינים שכך העולם עובד,
אי אפשר לחזור לאחור.
מה יהיה הסוף?
מה הכוונה?
מה אם לא נמצא אותה?
נמצא אותה.
אנחנו חייבים.
כן?
טוב, תן לי לראות. איפה אנחנו?
נראה מוכר.
זו השווארמה שנפתחה לא מזמן.
אולי נעבור שם מאוחר יותר ונאכל צהריים?
ילד מהכיתה שלי היה שם.
הוא נהנה?
הוא חרבן על עצמו בבית הקולנוע לאחר מכן.
אז נאכל המבורגרים?
טוב.
מכאן תתקדם צפונה למחלף.
תתקדם בדרך הראשית עד הכיכר.
תעבור את כל בנייני הדירות.
קדימה, תתקדם, תתקדם.
תעצור בפינה. תעצור. כן, בדיוק.
זו נקודת ההתחלה שלנו.
נקודת המוצא.
כאן נמצא פח הבגדים שבו מצאו את החולצה של ונדה.
טוב.
עכשיו תעלה הכי גבוה שאפשר.
טוב.
וואו. טוב.
- פח תרומות -
היינו בכל אלה. גם באלה.
ונותרו הבתים האלה והבתים בקצה היער.
ונדה, מותק, אנחנו יודעים שאת שם איפשהו.
תני לנו סימן.
ונדה!
- ונדה! - ונדה!
- איפה את? - ונדה!
- מגניב, נכון? - כן...
תראי. מה עם זה?
- לא יודעת. - אני חושבת שזה...
- ככה? - כן, כן. תעשי את זה.
- בלי סוכר? - כן, ברור.
זה די יקר האמת.
- היי, לוסי. - היי.
היא לומדת איתי בכיתה.
- בדיקת היריון מוקדם -
כולן אותו דבר פחות או יותר.
הייתי לוקחת את זו.
היא מכילה שתי בדיקות.
והיא קלה מאוד לתפעול.
אני קונה בשביל חברה.
תגידי לחברה שלך שאין סיבה להתבייש.
כמעט כל אישה
עברה את זה בשלב כלשהו.
אנחנו פשוט לא מדברות על זה.
גם אני מעולם לא דיברתי על זה עם הבת שלי.
כנראה חשבתי שאם לא אדבר על זה...
זה לא יקרה.
די מטופש, נכון?
בכל פעם שאני מנסה לדבר עם אימא שלי, היא עסוקה.
לוסי, תאמיני לי, תמיד יהיה לה זמן לשיחה כזו.
איך את יודעת איך קוראים לי?
את לומדת בבית הספר שהילדים שלי לומדים בו.
אני אימא של אולה ושל ונדה.
ידעתי שאת נראית מוכרת.
כן.
אני מצטערת על מה שקרה לוונדה.
כן.
היא הייתה אחלה. אני מקווה שהיא תחזור.
לא התכוונתי...
את רוצה לשבת?
אנחנו יכולות לשתות קפה או משהו.
כמובן. בואי נשתה קפה.
טוב.
וואו, טעים, נכון?
אתה יודע למי אנחנו יכולים להמליץ על ספייסי סנקס?
לדוד רודיגר.
אני חושב שהוא ממש יאהב אותם.
היה כיף לבלות היום.
אנחנו צריכים לבלות לעיתים קרובות יותר.
זה לא פשוט.
אתה ואימא תמיד עסוקים בחיפוש אחר ונדה.
אבל תמיד יש לנו זמן גם בשבילך.
אתה יודע את זה, נכון?
אתה ואימא מתגרשים?
מה? לא.
למה אתה חושב?
אימא אמרה משהו?
לא, לא.
היא פשוט תמיד עצבנית,
ואתה ממשיך לעשות דברים שמעצבנים אותה.
אני ממש משתדל.
אני יודע.
מה זה?
אוי, לא.
הוא מצא את מכשיר המעקב.
זה לא טוב.
משטרה? מישהו פרץ לבית שלי.
זה ממש לא טוב.
- שנתקשר לאימא? - בשום אופן לא. אנחנו נטפל בזה.
קדימה.
אנחנו רק צריכים להוציא משם את המצלמות.
נחמד מצידך.
אני כבר מרגישה טוב יותר.
אני לא יודעת מה קרה לי.
זה בסדר. אני מבינה.
בטח קשה לך.
ונדה בכיתה מעליי, אבל אני זוכרת אותה.
היא תמיד הייתה מקסימה ושנונה.
כן.
מתאים לה.
פגשתי מישהו בבוקר שבו היא נעלמה.
ביער.
איחרת.
עשיתי עיקוף כדי שאף אחד לא יראה אותי.
כולם מסתובבים בחוץ היום.
אף אחד לא ראה אותך, נכון?
תירגע.
אתה ממש פרנואיד.
תקשיבי, אני עלול לאבד את העבודה שלי.
את בת 15.
אני עלול להישלח לכלא.
אף אחד לא ראה אותי.
נשבעת.
וראיתי את ונדה.
סיפרת למשטרה?
למה לא, לכל הרוחות? זה חשוב.
אני מצטערת. אני ממש מצטערת. אני יודעת שהייתי צריכה לומר משהו.
רציתי לומר משהו, אבל אני...
הוא השביע אותי לא לספר.
מי השביע אותך?
הוא מורה.
וואו.
טוב. הבנתי.
ואני מניחה שזה גם קשור לעניין?
אוי, לוסי.
- לוסי, לוסי, לוסי... - בבקשה אל תספרי לאימא שלי.
טוב.
אני לא אספר לאימא שלך.
מר הסל, אנחנו מהמשטרה.
מה אתם רוצים ממני?
הצילו!
היי! היי!
למה הוא נאבק ככה?
זה לא טוב. לא טוב בכלל.
- תביא את המצלמות. - תעזוב, שמוק!
אתם נמושות.
אתם מתעסקים עם האיש הלא נכון. הייתי בצבא.
מה עשית?
למה הכית אותו חזק כל כך?
הגנה עצמית.
- הוא מת? - לא, הוא לא מת.
נראה שהוא לא נושם.
אוי, לא.
למה הוא צרח ככה?
- אלוהים. מה עשינו? - מה עכשיו?
עקבתי אחרי חקירת המקרה של ונדה ברשת החברתית.
המון אנשים מעלים פוסטים.
באמת?
שמעת על הבית האפל?
הבית האפל?
זה בית ברחוב פורסט.
האחרון משמאל.
אף אחד לא נכנס אליו ואף אחד לא יוצא ממנו.
הוא צבוע באפור נוראי, כמו של בשר רקוב.
ויש המון שלטים שכתוב עליהם, ״אין כניסה״ ו״זהירות מהכלב״.
אבל אף אחד מעולם לא שמע כלב נובח.
אומרים שהאנשים שגרים שם מסתובבים ביער בלילות.
שהם יוצאים רק כשמחשיך וכשהירח מלא.
ושהם מחפשים את הקורבן הבא שלהם.
- רגע. - זו רק השערה אחת.
אחרים אומרים שוונדה ברחה כדי להצטרף לקרקס השמש.
את יודעת,
אם את רוצה את יכולה להיכנס לשם ולבצע את הבדיקה עכשיו.
אני בטוחה שהכול יהיה בסדר.
אבל אם לא, נחשוב יחד מה לעשות.
טוב.
- יום 96 -
- יום 0 -
קינג. וואו, לא לזה ציפיתי.
תקשיב, אני יודעת שאתה מבריח עסוק,
אז אגש ישר לעניין.
או שאספר למשטרה מה אני יודעת,
או שתעניק לי ריאיון אקסקלוסיבי ואנונימי.
כבר הכנתי סרטון,
הוא שמור אצלי
ומוכן להעלאה.
השאלה היא
אם אתה רוצה להשפיע על הנרטיב?
מה?
ברצינות?
טוב, תשלח לי מיקום ואני אגיע.
- יער חולצה -
בואי הנה.
היי.
לוסי, תקשיבי.
אני לא חושבת שכדאי שתמשיכי להתראות עם הגבר הזה.
היי.
יש אחלה בחורים בגיל שלך.
כמו הבן שלי, אולה.
אני לא חושבת שאני הטיפוס של אולה.
- לא בהיריון -
- ספייסי סנקס -
לא במשמרת שלי, ידידי.
בחיי.
אנחנו מתמודדים עם משפיענית מתה ועם נערה נעדרת.
אף אחד אחר לא היה יכול לענות לקריאה הזו?
יש לנו דברים חשובים יותר...
להתעסק בהם.
מר הסל. התקשרת למשטרה.
כאן ראוך מהמשטרה. תפתח את הדלת בבקשה.
- שקט. מה נעשה? - מר הסל? אתה שם?
לא יודע... תנסה מהדלת האחורית.
רעיון טוב.
מר הסל?
איפה המכונית?
היא הייתה כאן.
טוב, מר הסל. אנחנו נכנסים.
מה נעשה? אנחנו חייבים להסתלק ומהר.
לאט, ממש לאט.
קדימה. קדימה!
היי. היי!
היי!
לעזאזל.
תודה על...
את יודעת.
אין על מה.
רק עוד משהו אחד.
בבוקר שראית את ונדה,
לאיזה כיוון היא נסעה?
היא נסעה בכיוון הזה.
אבל היא הייתה לבד.
טוב לדעת.
תודה.
לוסי?
- מה את עושה כאן? - שלום.
נפגשנו.
אני קרלוטה קלאט.
אימא של אולה.
- ושל ונדה. - אוי, אלוהים, בטח.
ראיתי אותך באירועים של בית הספר.
את מלכת סלט תפוחי האדמה.
כן.
כן, לוסי...
ראתה אותי
והביעה אמפתיה.
לא ידעתי שהבת שלי אמפתית כל כך.
היא מסתירה את התכונה הזו ממני.
רק רציתי לקנות גלידה.
אולי נצפה בסרט יחד מאוחר יותר?
נשמע נהדר.
אולי תלכי לבחור סרט?
אני כבר באה ונוכל לנסוע יחד הביתה.
רק רציתי לומר
שאני לא מסוגלת לדמיין בכלל מה עובר עלייך.
אם אי פעם תרצי לשתות קפה יחד
או שתרצי לשוחח,
אני גרה בהמשך הרחוב.
- אני אשמח. תודה רבה. - כן? מעולה.
תכתבי את המספר שלך ואני אשלח לך הודעה.
טוב?
אלוהים. אנשים נוהגים כמו...
- אידיוטים גמורים. - כן.
עוקבים אחרינו?
לא נראה לי.
לענות?
אתה מבין שאסור שאימא תגלה, נכון?
תגלה מה בדיוק?
שפרצנו לבית של מר הסל ושנתתי לו אגרוף בפנים?
או שגנבנו טנדר וברחנו מהמשטרה?
אלוהים.
אתה חושב שאני משוגע? מובן שלא אספר לה.
היא תהרוג אותי.
- כן, היא תהרוג אותך. - היא באמת תהרוג אותי.
ואז היא תסיע אותך לבית החולים ותעשה לך החייאה
- רק כדי להרוג אותך שוב. - כן.
ואז היא תשלח אותך לפנימייה בשווייץ
שכולם מדברים בה לטינית ומתלבשים כמו הארי פוטר.
אפשר לפנות כאן שמאלה בבקשה?
תעצור כאן.
- היזהרו מהכלב! -
טוב. מעולה, תודה. תודה.
ניפטר מהטנדר ביער, טוב?
כן.
מה זה?
- משלוח לרודיגר שפר -
רודיגר?
מה?
אבא! אבא!
לא, אבא, לא!
- שלוש שיחות שלא נענו מקרלוטה -
מצלמת מעקב סודית?
כן, בדיוק.
היא הוחבאה בנברשת המסדרון.
- ואז הגיעו שני אנשים. - ביי.
אחד נמוך ועגלגל והשני צנום.
עם שקיות נייר על הראש?
כן.
הם פרצו פנימה, תקפו אותי והתעלפתי.
כשחזרתי להכרה
המצלמה והאנשים נעלמו.
רגע, רגע.
נעלמו באורח פלא?
עכשיו אני מבין הכול.
ככה הם ידעו על מרגרט.
אניטה עזבה אותי באשמתם.
מר הסל, אתה זוכר שכבר נתקלנו זה בזה היום?
בבר הקפיטן?
לא.
נשארת שם עוד זמן רב?
המשכת לשתות?
רק משקה קטן כדי להקל את הכאב.
אניטה איננה.
- ק׳ קלאט -
היא איננה.
- היא איננה. - ראוך מדברת.
איננה. אניטה איננה.
גברת ראוך, קרלוטה קלאט מדברת.
רק רציתי לומר לך שמישהי ראתה את ונדה.
ביום שהיא נעלמה, בדרך ליער.
מה? איך את יודעת?
דיברתי עם עדה.
איזו עדה?
- מצטערת, אני לא יכולה לספר לך. - סליחה?
לא חשוב. זה מידע חדש שלא היה לך.
גברת קלאט, אם המידע אמין,
העדה צריכה לתת עדות.
כבר חיפשת בבית האפל?
- במה? - הבית הגדול והמצמרר
שקרוב לכיכר פורסט?
המון השערות לגביו מסתובבות ברשת.
אני מודה שחלק מהן נשמעות מעט מוגזמות...
טוב, אני חייבת לעצור אותך. יש לי עבודת משטרה אמיתית.
אבל אני מציעה לך לא לחפש את ונדה באינטרנט.
לא תמצאי שם מידע מועיל.
להתראות.
- מטומטמת. - מטומטמת.
- כיכר פורסט -
אולה! אולה, בבקשה!
אולה!
תתעורר! אתה בסדר?
אולה. היי. אולה!
אתה בסדר?
- כן, אני בסדר. - תודה לאל.
אני מצטער, אני לא יודע מה קרה.
- אתה בסדר? - אני בסדר, אבא.
- אני בסדר. - אלוהים.
אנחנו חייבים להסתלק מכאן. טוב?
טוב.
לעזאזל.
אלוהים.
אבא?
למה יש שם כלוב?
אין לי מושג, ואני לא רוצה לדעת.
תן לי. בוא נסתלק מכאן.
אולה, בוא!
- אתה בסדר? - כן, בסדר.
משהו כואב לך?
לא.
לעזאזל.
- יום 0 -
נאבדת?
- את העיתונאית, נכון? - משפיענית חוקרת.
כמו עיתונאית, רק עם לייקים רבים יותר.
רצית לדבר עם קינג, נכון?
כן.
בואי איתי.
קדימה.
אני לא נושך.
לא!
תרגום: גלעד וייס