ДЕНЬ 0
Коханий, потримай.
Угу.
ФЕНТАНІЛ
Що це?
Транквілізатори – якщо буде пручатись.
Думаєш, знадобиться?
Залежить від неї.
- Боже. Вибачте. - Дивіться, куди йдете!
Ні, ні.
- Зараз. - Перестаньте! Перестаньте.
У 2004 році журналістка Ґвен Айфіл створила термін
«синдром зниклої білої жінки».
Суть його в тому, що весь світ стає на вуха,
коли зникає красива біла дівчина.
Не кажу, що я красива.
Просто є люди, до яких світові нема діла.
Обережно.
Задроти.
Класний велик.
- Ти з цих країв? - Так.
Тут завжди так дивно?
Тут десь можна замовити флет-вайт
без коров'ячого молока, а не як у кам'яну добу?
У «Беллас» на Гох-штрасе.
Дякую, сонце.
Нема за що.
З ким це ти говорив?
Гадки не маю.
- А ти рано. - Ага.
- Чекаєш на гру? - Ага.
Так? Принести щось випити?
- Будь ласка, содову. - Угу.
Твій старий усередині з Карлом. Записати на нього?
Так.
- Сказати йому, що ти тут? - Краще ні.
Добре.
Як у тебе справи?
Знайшов собі дівчину?
Хтось подобається?
Га?
Дівчата, стережіться!
Содову зараз принесу.
ФК «Зундерсгайм»!
Дякую.
Тепер я розумію, чому Оле ходив з татом на всі футбольні матчі.
У цьому й біда людей, на яких не звертають уваги.
Якщо вони хочуть, щоб їх помітили, то мусять дуже постаратися.
ДЕНЬ 0
ДЕНЬ 70
Ти вже взяв квитки на Світ ігор?
Бро, я без грошей.
Старий, зберися.
Організовує все ShadowStrike. Буде топово.
Я реально без грошей.
- Синку, ти готовий? - Так.
- Завтра гратимеш? - Мабуть.
- Apex о 17:00? - Добре.
- Спишемось. - Так.
- Що там? - Усе добре?
Так.
На що витріщився?
Кажуть, любов знайде шлях,
але поштовх їй точно не завадить.
КУДИ ЗНИКЛА ВАНДА?
У цьому відео я навчу вас зламувати замки.
Повільно вставте інструмент у щілину...
Мабуть, почнемо від контейнера для одягу посередині
і поволі віддалятимемося.
Перевага істерики в прямому ефірі в тому,
що на роботі в лікарні мені охоче запропонували
цілий місяць на відновлення.
Ха! Відкрив.
А що ти? Запитав, чи можна вийти у відпустку?
Так. Усе нормально.
Добре. Я пронумерую всі будинки в радіусі,
і тоді почнемо з другого.
- На Танненрінґ. - Добре.
- Оле, що ти? - Оле.
Що ви тут робите?
- Дещо лагодимо. - Граємо пін-понг.
Саме так. Спершу я дещо полагодив.
- А зараз ми граємо пін-понг. - Так.
Я перемогла.
Ага. Окей.
Мені потрібен квиток на «Світ ігор».
Ясно. А що це за «Світ ігор»?
Ярмарок комп'ютерних ігор. Можна мені піти?
А скільки кошту квиток?
- Двісті євро. - Двісті євро?
Я думав, що вся суть комп'ютерних ігор у тому, щоб гратися вдома.
Тату, ти не розумієш.
Що? 200 євро. Та моя перша машина коштувала менше.
- Ти не розумієш. - Розумію.
По телефону ви сказали, що знаєте, хто викрав Ванду Клатт.
У Ніч Нуппельвокена, так.
Бачила все на власні очі.
Я була в лісі...
всотувала ауру дерев,
щоб відновити свій духовний захист.
А тоді... з'явився він.
Величний.
Я його намалювала. Може, стане в пригоді.
Самі малювали?
- Фантастично. Справді. - Дякую.
Недарма витратили час.
- Дякую. - Звертайтеся.
Наступна екскурсія місцями Нуппельвокена почнеться о 13:15.
Після таких передач завжди з'являються схибнуті.
Чому всі ним так одержимі?
Нуппельвокеном? Це ж наша історія.
Ти ж розумієш, що це не історія?
Добре, легенда.
ОДЯГ + ВЗУТТЯ
Почнемо тут.
Від контейнера для пожертв, а далі обшукаємо всі по черзі.
Ще раз пройдемося по плану.
Дедо, це серйозно.
Так.
Отже, я подзвоню у двері. Перевірю, чи там пусто.
Якщо так, то спробую зайти.
Оле змінив звук повідомлення.
Вважав, що це дуже смішно. А я не знаю, як змінити.
Повідомлення від Оле. Знову про цей «Світ ігор».
Дружок, 200 євро – це великі гроші.
Надіслати.
Дякую. То я...
Потримай.
Пише: «ShadowStrike організовує турнір, і він осел».
Ні, «весело».
Хто такий ShadowStrike?
Не щедрий страйк.
ShadowStrike.
Надіслати.
Дай.
Може, нам би зараз зібратися?
Я зібраний. Усе під контролем.
Слухай. Я піду до будинку. Перевірю, чи нікого нема.
Відімкну замок. Усе огляну.
Якщо хтось прийде, то ти просигналиш, і я вийду.
Так.
Готовий?
Готовий.
Так, друже. Почали.
Засранець! Чому ти такий тупий?
Прокляття!
Карлотта?
Рюдіґер?
Сестричко, ти що тут робиш?
А ти що тут робиш?
Я живу за рогом.
Точно.
Бачив тебе вчора по ТБ.
У тебе все добре?
Усе чудово.
Просто... то було дуже...
- Ну... - Як?
Інтенсивно.
Дякую, що підійшов, Рюдіґере.
Завжди рада зустрічі.
Додо на тому кріслі був геть жалюгідний.
Не називай його так.
Як? Додо чи жалюгідним?
Знаю, ти на нього сердишся...
Він нацькував на мене поліцаїв!
Ага, така прикрість...
Прикрість?
Карлотто, він сказав їм, що я, цитую: «Класичний педофіл».
Він був у відчаї.
І сердився, бо ти говорив з тією журналісткою.
Я не знав, що вона журналістка. У тіндері писало, що вона пекарка.
- Вона мене обдурила. - Чор...
Карлотто.
Я сам розслідую зачіпки у справі Ванди.
Щоб ти не гаяла часу.
Знаєш, як виживає устриця?
Вона фільтрує воду
і поглинає дрібний бруд, який плаває навколо.
Ясно.
Та коли-не-коли всередину потрапляє піщинка,
яка врешті стає перлиною.
Це метафора?
Так.
Що ти, в біса, робиш?
У мене впали ключі.
Вони в замку запалювання.
Так.
Зараза, відмикайся!
Якщо Додо хоче помиритися, то мусить вибачитися.
Добре, я з ним поговорю.
Я з ним поговорю.
Хвилинку.
- Я його знаю. - Кого?
Це вчитель з Вандиної школи.
Цей тип – вчитель? Що він викладає? Стероїди?
От чорт. Чорт.
Ви що робите?
Дорогу переходила зграйка качок.
Ви ж запарковані!
Я борюся за права тварин!
Карлотто, я починаю за тебе непокоїтись.
Гей! Ти що тут робиш?
Хочеш отримати в пику?
Так.
Карлотто! Заводь машину!
- Ти окей? - Їдь! Швидко!
ЗНАЙТИ ДРУГА
АЛЕКС ВІНСОН ПОШУК – ДОДАТИ ДРУГА – СКАСУВАТИ
- Привіт. - Привіт.
Що сталося?
Я перечепився... через собаку.
Де ви були?
- У боулінгу. - В магазині.
Що відбувається?
Позавчора маму вкусила змія.
Тепер враження, що тебе збила вантажівка,
а ти мені про пса й боулінг.
Це якось пов'язано з Вандою?
Ви завжди казали, що рідні одне одному не брешуть.
Тому розказуйте правду.
Отже, хтось поклав Вандину футболку у контейнер для пожертв.
Чому саме в цей? Мабуть, тому що він був неподалік.
Якщо вірити статистиці, шанси знайти Ванду живою
падають після перших ста днів.
Який день сьогодні?
- Сімдесятий. - Сімдесятий.
Тому ми з мамою вирішили, що за наступні 30 днів
ми зробимо все можливе, щоб її знайти.
Ми вважаємо, що Ванду утримують в одному з цих будинків.
Тому...
Ми їх обшукуємо.
Ви хочете вдертися в усі ці будинки?
У двох ми вже були. Лишилося...
- Всього 60. - Шістдесят.
Шістдесят? Гляньте на себе.
І це лише після двох будинків.
Після 60 ви закінчите в тюрмі,
у психлікарні чи навіть гірше – на кладовищі.
Оле, ми не бачимо інших варіантів.
Ви справді вважаєте, що ми зуміємо знайти Ванду?
Так.
Добре.
Але давайте без бумерських підходів.
Поставте жучки. Цифрове спостереження.
Дійте хитро. Не попадайтесь.
Згода?
Так.
Дякую вам за чесність.
Ми вийшли на геть новий рівень довіри...
як сім'я.
І саме тому вважатиму, що мені дозволити піти на «Світ ігор».
Домовились.
- Це було вміло. - Це...
- Квиток за двісті євро. - Ага.
Ну, нічого.
Нарешті знайшов відповідального за камеру спостереження
- біля ящика для пожертв. - І?
У службі безпеки сказали, що пам'ять стирають кожні шість днів,
тому що бос віддав картку пам'яті дочці
в академічну відпустку.
Що це в тебе?
Старий фольксваґен «жук». Того дня на нього звернуло увагу кілька людей.
BLB. Це що за місто?
Бад-Берлебурґ. Північний Рейн-Вестфалія.
Пробувала знайти власника, але марно.
Може, люди погано запам'ятали номери?
Ймовірно. Тутешні в принципі нічого не запам'ятовують.
Перевір оце.
Кулька свідчень про чорний бусик, який мчав вулицями.
Гляну.
Добрий день. Вам щось підказати?
Ми просто хотіли...
Ми шукаємо записувальні пристрої.
Відеокамери чи мікрофони?
Саме так.
Які у вас на них плани?
- Подкаст. - Бердвотчінґ.
Ми спостерігаємо за птахами у дворі.
Але раптом багато з них почало вмирати.
- Так, вмирати. - Тому нам потрібен
пристрій для стеження у дворі.
А тоді ми знімемо про це подкаст.
Маю саме те, що підійде.
Типова камера для використання на природі.
З детектором руху.
Коли детектор спрацьовує, зображення записується на карту пам'яті,
і тоді ви зможете переглянути його на комп'ютері.
А є щось на дистанційному керуванні?
Авжеж, але це буде трохи дорожче.
- Так, це... - Це-це...
Це не проблема.
Покажіть вашу найкращу.
Найкращу?
Ultra HD, 32-бітний реальний колір,
20-метровий радіус безпровідної дії.
Ця крихітка – це роллс-ройс серед камер стеження.
А є щось... менше?
Аякже.
Оця. XR-098.
Ми про щось значно, набагато менше.
О, щось типу жучка?
Якщо чесно, це специфічний запит,
і не зовсім законний.
Але щось для вас таки маю.
«Односпрямовані мікрофони часто
використовували шпигуни в Другій світовій війні».
Чому їх продають у магазині іграшок?
Просто спрямуй його на будинок,
і побачимо, що буде.
Чуєш мене?
Голосно і ясно!
Чудово!
Так, чудово!
Якщо викрадачі відчинять двері й кричатимуть прямо на нас,
то все вийде!
Ти мене висміюєш.
Я заходжу.
Так, чуєш мене?
Тест, раз, два, три, чотири.
Піднімаюся по сходах.
Тест, тест.
СУПЕРМЕН, Я ТАКИ ТЕБЕ ЧУЮ!
Справді? Прекрасно!
То я спускаюся по сходах. На кухню.
Повторюю: йду на кухню.
Дельта-1 до Чарлі-1. Пташка в гнізді.
Повторюю: пташка в гнізді.
ЩО ТИ ВЕРЗЕШ?
Я піду туди. Ти все ще мене чуєш?
Я у Вандиній кімнаті.
Ого. Давно я сюди не заходив.
Сиджу на її ліжку.
Тут я читав їй усі книжки про Гаррі Поттера.
Тричі.
Вона завжди так сердилася, коли я не читав різними голосами.
Але там стільки голосів.
До «В'язня Азкабану»
я розтратив увесь репертуар.
Я так за нею скучаю.
Скучаю за всіма малими дурничками.
За тим, як вона закочувала очі, коли я жартував,
але все одно всміхалася.
Скучаю за тим,
як вона кидала на мене поглядом, коли ти мені вичитувала.
Ніби хотіла розсмішити,
щоб мені ще більше перепало.
Я теж за нею скучаю.
І за тобою скучаю.
- Наступний. - Так.
Слухаєш?
- Я потримаю. - Окей.
- Усе. - Готова?
- Ми впораємося. - Так.
Трошки правіше.
Повільніше. Так.
Там є пес...
Звучить, як малий зубастик твоєї кузини.
Ясно. Щось іще.
Так, трошки лівіше.
Ще, ще. Стій. Стій!
Я щось чую.
Чую телевізор.
Ага.
Майже впевнений, що це один з «Форсажів».
- Дедо, думаєш зараз доречно... - Чекай! Тихо.
У мене нема друзів, лише сім'я.
Точно «Форсаж-6».
- Моя черга. - Ай!
Це було дуже безвідповідально.
У мене могли перетинки полопати.
У школі Гельмут Родер стояв
за машиною пана Маттеуса, і тут бабах!
Машина бахнула, а він цілковито оглух на ліве вухо.
Мусив носити пов'язку,
яка виглядала так безглуздо...
Це було жахливо, і з нього всі сміялися.
- Так. - Дякую, що підвіз.
Забере тебе мама.
Добре. Па-па.
Алексе.
- Гарної гри. - Угу.
Вибач! Вибач.
- Вибач. - Зараз.
Нічого, я не дивився, куди йду. Дякую.
СВІТ ІГОР
Ого. Йдеш на «Світ ігор»?
Так. ShadowStrike влаштовує турнір.
Я чув. ShadowStrike офігезний. Ти граєш?
- Так. - Так? То, може, зіграймо разом?
Ми з Крісом постійно граємо. Третій нам не завадить.
Справді? Клас.
Авжеж, якщо вам потрібен третій. Я за.
Курити травку й стріляти ботів – найкраща розвага.
- Аякже. - Ти куриш?
У житті я завжди ловлю кайф.
Ага.
Я саме замовив дуже круту шмаль з дарквебу.
Тому якщо хочеш спробувати – приходь.
Маєш ручку?
Це мій...
нікнейм.
Будемо онлайн сьогодні після 19:00. Додай мене.
- Добре. - Добре.
Не знаю що робити.
- Вона відмовляється їсти. - Що?
Чоловік сказав: «Вона відмовляється їсти».
- Хто відмо... - Ми її змусимо.
Хочеш, щоб вона вмерла з голоду?
Жінка каже, що її треба змусити.
Ти теж це знаєш.
О боже.
Але, зайченя, вона сказала, що не їстиме...
- Він сказав, що... - ...поки ми її не випустимо з кімнати.
Він каже, що вона не їстиме, поки її не випустять з кімнати.
То випустимо її на трошки. На кухню.
Мені байдуже, їй не можна виходити. Ану ж хтось побачить?
Випустимо її на хвильку, щоб розім'яла ноги.
Вона під замком тижнями.
Вона лишається там. Кінець розмови.
- Що ти робиш? - Іду туди.
- Не можна просто ввірватися. - Вони когось там тримають.
І що ти їм скажеш?
«Ми підслухували і думаємо, що наша дочка у вас».
Карлотто!
Ми обіцяли Оле поводитися хитріше.
Нам потрібні жучки.
Допоможи нам, будь ласка.
Як то кажуть:
«Якщо треба дістати щось незаконне, зверніться до підлітка».
- Вітаю. - Вітаю.
Я Оле, Алексів друг. Він тут?
Так, заходь.
Алексе!
- Вип'єш щось? - Охоче.
- Алексе! - Іду!
- Дякую. - Вибач, що запитую, але ти ж
брат Ванди Клатт?
Співчуваю, що з тобою таке сталось. Це, мабуть, жахливо.
Не розумію, чому Шустери
змушують свою донечку ходити на балет.
Їй усього шість років, а вона вже така м'язиста.
Їй у школу дають протеїнові коктейлі чи що?
Йонасе, це Оле.
Брат Ванди Клатт.
Оле.
Привіт. Дуже приємно.
Колись дуже давно я був і Вандиним учителем.
Вона була така зіронька.
У мене десь тут було її фото...
Ось. От і вона.
Різзо в постановці «Бріолін» 2009 року.
Такий потенціал.
- Алексе! - Так.
Але, як завжди каже Катаріна...
усіх я собі не залишу.
Що?
- Оле. - Привіт.
З чим прийшов?
Ти розказував мені про дарквеб.
Можеш показати?
Ласкаво просимо на Чорний Дук.
Наркотики, зброя, найхимерніше порно.
Якось на продаж виставили тигра.
Хоч що шукаєш – усе знайдеш тут.
То що тобі треба?
Quantex MF-317.
Ясно.
Quantex... M, F, 3, 1.
Що це?
Камери спостереження.
Окей.
Мама вважає, що тато її зраджує.
Співчуваю.
Мій тато теж зраджував, і нам було лише по шість.
Батьки, мабуть, не в курсі, що ми знаємо, але було жахливо.
Він місяць жив у дідуся з бабусею.
А тоді благав, щоб вона пустила його додому.
Відтоді він під каблуком.
Бігає за нею, як цуцик.
Дуже боїться, що вона з ним розлучиться
і все забере. Сумно це бачити.
Співчуваю. Знаєш жінку, з якою зраджував тато?
Ага, його звали Фредерік.
Знайшов!
Ого, 600 євро за штуку.
О, нічого.
Мама дала мені кредитку.
Вона тут не поможе. Усе на крипті.
Маєш гаманець на біткоїни?
Ні.
Шкода.
Зачекай. Якщо допоможеш, заплачу тобі п'ять відсотків комісійних.
Серйозно?
Так.
Добре.
Тоді до справи.
Спершу треба створити профіль.
ГЕССЕЛЬ
- Так? - Добрий день, я отець Шефер.
Священник.
Я переживаю кризу віри,
але водночас я найкращий екзорцист
- по цей бік Ва... - Ні.
Що?
Ми домовилися, що краще без отця Шефера.
Я просто подумав...
Тату, ні. Мама правду каже. Це тупо.
Добре. Тоді я скажу...
Добрий день, у мене зламалася машина й розрядився телефон.
Можна від вас подзвонити?
- Авжеж. - Так.
- Краще. - Краще.
А тоді треба якимось чином змусити його вийти з кімнати,
щоб установити жучок.
Це камера.
- Ага. - Треба навести її на ціль.
- Розумієш? - Нічого складного.
Дякую.
Точно.
Вісім, три, нуль...
Номер недійсний.
Алло. Дзвоню вам, бо в мене зламалася машина.
...недійсний.
Моє ім'я?
Мене звуть...
отець Шефер.
Добре, дякую. Я зачекаю.
Треба зачекати.
Пересохло в горлі.
Перепрошую.
- Можна мені склянку води? - Авжеж.
- Дякую. - Хвилинку.
Давай.
Швидше.
Що ви робите?
Я? Я просто...
Просто хотів...
Я...
Можна скористатися туалетом?
Тут двері на кількох замках.
- Що ви сказали? - Що у вас дуже гарний будинок.
Чорт.
Відчиниш їх?
Навряд.
У вас усе нормально?
Захотів по-великому!
Дружина щось підозрює.
Що каже?
«Навряд я захотів по-великому дружина щось підозрює».
«Дружина щось підозрює».
Є. Обидві камери онлайн.
Я казала тобі не пускати незнайомців.
Це священник.
Не схожий на священника.
Може, у нього криза віри.
Впіймав.
Що?
Тут не можна паркуватись.
Я просто чекаю чоловіка.
Зрозумів.
З 9:00 до 19:00 зупинятися тут заборонено.
Тому негайно перемістіть машину.
Інакше викличу евакуатор.
Евакуатор? Але ж я в машині.
Вас хтось побачить і подумає:
«О, як зручно. Я й не знав, що тут можна паркуватись».
А тоді розкаже друзям, а ті розкажуть своїм друзям.
І все – у нас автокаліпсис.
Тому я попрошу вас прибрати машину
з зони, на якій заборонено паркування.
Туди.
І не забувайте про пасок!
Добре.
Благословляю в ім'я...
Просто згаяли час.
ПОШУК ЗАРЕЄСТРОВАНОГО ВЛАСНИКА
ЗНАЙДЕНО ОДИН ЗБІГ
- Коханий, я в магазин. - Я її бачила.
Я тут подумав...
Цього місяця нам трохи не вистачає грошей,
тому слід дещо врізати витрати.
Це його дружина?
Ти бажаєш щастя своєму зайченяті?
Авжеж, я бажаю щастя своєму зайченяті.
Шопінг. Твоє зайченя ощасливлює шопінг.
- Мій кротику, ану дай картку. - Прошу.
Па-па.
Що тепер?
Треба зачекати, поки хтось з них відкриє двері.
Можемо чергуватися.
Чому за мною йде тип з синім лицем?
Чому він за мною йде?
Тату, це ж я. Просто пробую тобі помогти.
Ясно.
Усе окей?
Двері. Він відчиняє двері. Він відчиняє двері!
- Що? - Відчиняє двері!
Ось таця з їжею.
У кімнаті точно хтось є.
О боже.
Щось бачите?
Я тебе на трохи випущу.
Ми самі.
- Хто там? - Це Ванда?
Не схожа на Ванду.
Хто це?
Тільки без дурниць.
Якщо Аніта дізнається, то дуже розлютиться.
Що він каже?
«Аніта розлютиться» чи щось таке.
Знову колотиме транквілізатори.
Ось чому та жінка здалася знайомою.
Вона медсестра у відділенні паліативної допомоги.
Га? Що? Не розумію.
То та дівка живе зі старим,
а справжня дружина під замком.
Чому?
Не знаю, може, забирають її грошову допомогу...
Нікому не кажи. Ми тут самі.
- Треба викликати поліцію. - Ні.
Якщо ми подзвонимо в поліцію, то вони дізнаються про «жучки»,
і ми будемо в біді.
І тоді точно не знайдемо Ванди.
Але не можна так її лишити. Що ж нам робити?
- Це вісімки. - Що?
Номерний знак «жука».
8L8, а не BLB.
І він не з Берлеберґа, а з Чехії.
З Чехії? Окей.
Думаєш, це якось пов'язано з Вандою Клатт?
Не знаю, але з'ясую.
Поліція послала людину перевірити стан пані Гессель.
Але свого прізвища ти не сказав?
Ясно, що ні. Сказав, що я стурбований сусід.
Мамо. Тату.
Мені жаль, що це не вона.
Так. І мені.
У дитинстві у вас бувало, що, граючись у піжмурки,
ви знаходили, здавалося б, найкращу схованку на світі?
А тоді в якусь мить ви панікували, бо схованка була така хороша...
що ви боялися, що вас не знайдуть?
Ось і ти.
А тому врешті добровільно себе видавали.
«Шукаю чудовиськ у Зундерсгаймі».
Бо найприємніше в грі не ховатися...
- Ванда. - ...а...
СІМ'Я – ДЕНЬ 0 – СЕРЕДОВИЩЕ
...бути знайденим.
ЗА СЦЕНАРІЄМ ЗОЛТАНА СПІРАНДЕЛЛІ
Переклад субтитрів: Анастасія Жищинська