ДЕНЯТ НА ИЗЧЕЗВАНЕТО
Бонбонче, ще подържиш ли?
ФЕНТАНИЛ
- Какво е това? - Опиати, за да не ни създава грижи.
- Наистина ли ще ни трябват? - От нея зависи.
- Къде блееш? - Леле, съжалявам.
Не!
- Ето. - Спри, стига вече.
През 2004 г. журналистката Гуен Айфил измисля израза
"синдром на изчезналата бяла жена".
Идеята е, че светът полудява, когато изчезне бяла красавица.
Не твърдя, че съм красива.
В същото време има хора, за които светът нехае.
Къде блееш?
Задръстените.
Готина кола, нали?
- От града ли си? - Да.
Винаги ли е толкова странен?
Къде мога да пия кафе с мляко, което не е от крава? В кой век живеем?
В "Бела" на главната улица.
- Благодаря, сладурче. - Няма проблем.
- Казвай коя беше тази. - Откъде да знам!
- Подранил си. - Да.
- Нетърпелив си за мача ли? - Да.
- Какво ще пиеш? - Нещо безалкохолно.
Баща ти е вътре, да му я пиша на сметката?
Добре.
- Да му кажа ли, че си тук? - Недей.
Както искаш. Какво става с теб? Намери ли си приятелка?
Хвърлил ли си око на някоя?
Внимавайте, девойки!
Безалкохолното идва.
Благодаря.
Най-сетне разбрах защо Оле ходеше на мачовете с татко.
Но това е проблемът на хората, които не бият на очи.
За да ги забележат, трябва да положат малко усилия.
ДЕНЯТ НА ИЗЧЕЗВАНЕТО
70-И ДЕН
Взе ли билети за "Геймърски свят"?
Брато, нямам пари.
- Пич, стегни се. Шадоустрайк ще е водещ. - Нямам пари.
- Готов ли си? - Да.
- Утре ще играеш ли? - Да.
- "Ейпекс" в 17 ч.? Ще си пишем. - Става.
- Как е? - Бива. При теб?
Какво зяпаш бе?
Любовта винаги намира пътя, но не пречи да й дадеш едно рамо.
Ще ви покажа как да отваряте с шперц.
Бавно го вкарайте в ключалката...
Предлагам да започнем от контейнера за дарения в средата
и да караме нататък.
Заради сцената, която направих по телевизията,
от болницата на драго сърце ми предложиха
30-дневен отпуск, за да се възстановя.
Отключих.
А ти попита ли дали ще ти дадат отпуск?
Не би трябвало да ми откажат.
Чудесно. Сега ще номерирам останалите къщи до линията
и ще започнем от номер две на улица "Таненринг".
- Оле, как е хавата? - Какво правите тук?
- Поправяме нещо. - Играем.
Да, първо поправях нещо.
- После играхме тенис на маса. - Аз го бих.
Добре, дойдох да ви поискам пари за "Геймърски свят".
Ясно, а какво е "Геймърски свят"?
Нещо като изложение за видеоигри. Пускате ли ме?
Колко е входът?
- Двеста евро. - Двеста?
Оле, заринал си се с видеоигри. Можеш да играеш и у дома.
Татко, не разбираш.
Как 200 евро? Първата ми кола не струваше толкова!
- Нищо не разбираш. - Разбирам.
По телефона казахте, че знаете кой е отвлякъл Ванда.
В Нощта на Нупелвокен.
Да, видях с очите си.
Разхождах се в гората...
и поемах от енергията на дърветата,
за да обновя духовната си сила.
И внезапно го видях.
В цялото му величие.
Нарисувах го, дано ви е от помощ.
- Вие ли го нарисувахте? Забележително! - Благодаря.
Безценна информация.
- Благодарим. - Моля.
Следващата беседа за Нупелвокен започва в 13:15 ч.
Защо на апелите винаги откликват откачалки?
Хората са полудели.
По Нупелвокен ли? Ами исторически образ е.
Няма нищо общо с историята.
Добре де, легенда е.
ДРЕХИ И ОБУВКИ
Започваме от контейнера и после ще чукаме от врата на врата.
Да преговорим плана.
- Дедо, стегни се вече. - Добре.
Звъня и проверявам дали има някой.
Ако няма, ще се мъча да вляза...
Оле ми сложи тази мелодия. Сега не знам как да я сменя.
Пак е Оле. Пита за "Геймърски свят".
Слушай, моето момче, 200 евро са пладнешки обир.
Изпращам.
Благодаря. Подръж.
Пише: "Шадоустрайк ще води турнир, а той е страшен".
Не, "страшен пичага".
Кой е Шадоустрайк?
Не "Челострайк".
Шадоустрайк.
Изпращам.
Дай.
- Да се стегнем вече? - Спокойно, скъпа, всичко е по план.
Отивам до къщата и проверявам има ли някой.
Отварям с шперца и оглеждам вътре.
- Ако някой дойде, бипни и излизам. - Да.
- Готова ли си? - Да.
Приятелю мой, да действаме.
Твоята кожа! Какъв ти е проблемът?
Да пукнеш!
Карлота?
Рюдигер?
Какво правиш тук, сестро?
А ти какво правиш?
- Живея наблизо. - Да, вярно.
Вчера те гледах по телевизията. Всичко наред ли е?
Екстра съм.
- Стори ми се доста... Как да кажа? - Каква?
Напрегната.
Благодаря за загрижеността. Радвам се, че се видяхме.
Додо изглеждаше като палячо на онзи стол.
- Не му викай така. - Как? Додо или палячо?
Знам, че още си му ядосан...
- Прати ченгетата у нас. - Доста глупава постъпка.
И още как! Казал им, че съм "класическият педофил".
Беше съкрушен! А и ти е бесен, задето говори с онази журналистка.
Не знаех, че е такава. В Тиндър беше написала, че е сладкарка.
Успя да ме заблуди. Карлота?
Мога сам да проверя, не си губи времето и ти.
Знаеш ли какво прави стридата? Филтрира водата.
Поглъща боклуците, които плуват около нея, но понякога в нея попада зрънце пясък.
То се превръща в перла.
- Това метафора ли е? - Позна.
Какво те прихвана?
Търсех ключа за колата.
Пъхнат е.
Да.
Отвори се, гадино!
Значи, ако Додо иска да се сдобрим, да ми се извини.
Добре, ще говоря с него.
- Един момент. Този го познавам. - Кого?
Преподава в училището на Ванда.
Този е даскал? За стероидите ли преподава?
О, не!
Какво си се разбипкала?
Семейство патици прекосяваше улицата.
- Нали си спряла! - Аз съм защитничка на животните!
Почвам да се тревожа за теб, Карлота.
Какво правиш тук?
Бой ли ти се яде?
Карлота, пали колата! Пали!
- Удари ли се? - Потегляй!
ДАРКЛОР НАМЕРИ ПРИЯТЕЛ
АЛЕКС ВИНСОН
Здрасти.
Какво ти е?
Спънах се в едно куче.
Къде бяхте?
- На боулинг. - На пазар.
Какво става?
Преди два дни мама я ухапа змия.
Сега пък ти идваш окървавен и говорите за боулинг и кучета.
Нещо покрай Ванда е, нали?
Винаги сте държали на честността.
Така че спрете да ме лъжете.
Някой е пуснал блузата на Ванда в контейнер за дарения.
Защо точно в този? Може да е най-близкият до тях, нали?
Шансовете ни да открием Ванда жива след първите сто дни се стопяват.
- Кой ден е днес? - Седемдесетият.
С майка ти решихме в следващите 30 дни да я намерим на всяка цена.
Според нас държат Ванда в някоя от тези къщи.
Претърсваме ги.
Искате да обиколите всички къщи?
- Вече влязохме в две. Остават ни само... - Шейсет.
Само шейсет? Вижте се след първите две.
След шейсетата ще сте я в затвора, я в лудницата, я в гробищата.
Оле, не знаем какво друго да направим.
Мислите ли, че ще намерим Ванда?
- Да. - Добре.
Само без пенсионерски глупости.
Инсталирайте камери.
Бъдете хитри. Така няма да ви хванат.
- Разбрахме ли се? - Да.
Благодаря за честността.
Има напредък по отношение на доверието помежду ни.
Затова е редно да ме пуснете на "Геймърски свят".
Чудесно.
- Добре мина. - Това беше...
- Билетът е 200 евро. Няма да обеднеем. - Да.
- Имам сведения за камерата до контейнера. - И?
От фирмата казаха, че записите се изтриват през шест дни,
защото шефът е дал на дъщеря си резервната карта памет.
При теб нещо ново?
Същия ден няколко души са видели стар фолксваген "костенурка".
- Откъде е регистрацията BLB? - Бад Берлебург в Северен Рейн-Вестфалия.
- Не открих собственика. - Може да са сгрешили номера.
Много е вероятно. Тук хората са ни чули, ни видели.
Прегледай това.
Черен бус е забелязан да кара опасно по улиците.
Заемам се.
Здравейте, с какво да помогна?
Търсим записващи устройства.
Значи видеорекордери или микрофони?
Именно.
Защо са ви?
- За подкаст. - За птици.
Да гледаме птиците в двора ни.
Нещо ги покоси.
- Измират. - Искаме да наблюдаваме двора.
После ще запиша подкаст по въпроса.
Имам точно каквото ви трябва. Стандартна камера за външна употреба.
С датчик за движение е.
Щом той се задейства, камерата прави запис,
който може да гледате на компютъра си.
Имате ли нещо за наблюдение от разстояние?
Разбира се, но е малко по-скъпо.
- Това не е проблем. - Никакъв.
- Кое е най-доброто? - Най-доброто ли?
Ултрависока резолюция, дълбочина на цвета 32 бита,
20 метра безжичен обхват.
Това бебче е ролс-ройсът на охранителните камери.
Имате ли нещо по-малко?
Разбира се.
Ето тази, XR-098.
Имахме предвид още по-малко.
Тип "бръмбар" ли?
Да си призная, това е за тесен специалист,
а и не е съвсем законно.
Но имам идея.
"Насочените микрофони са използвани за шпионаж през Втората световна война."
Защо ги продават в магазин за играчки?
Не знам. Насочи го към къщата и виж какво ще стане.
Чуваш ли ме?
- Много добре! - Супер!
Да, супер!
Само трябва похитителите да отворят вратата и да викат към нас!
Подиграваш ми се, благодаря. Влизам.
Чуваш ли ме сега?
Проба, едно, две, три, четири.
Качвам се по стълбите. Проба.
КАРЛОТА: СУПЕРМЕН, ЧУВАМ ТЕ!
Наистина ли? Яко!
Тогава слизам и отивам в кухнята. Повтарям, в кухнята.
"Делта 1" до "Чарли 1", птичето кацна. Повтарям, кацна.
КАКВО ТЕ ПРИХВАНА?
Отивам ей там, надявам се, че още ме чуваш.
Сега влизам в стаята на Ванда.
Леле, не съм стъпвал тук отдавна.
Седнах на леглото й.
Тук прочетохме книгите за Хари Потър.
Три пъти.
Ядосваше се, че не си преправям гласа.
Но при толкова много герои...
Като стигнахме до "Затворникът от Азкабан",
вече бях изчерпал репертоара си.
Тя много ми липсва.
Барабар с особеностите й.
Все се дразнеше на шегите ми, но въпреки това с усмивка.
Липсва ми и как странно ме гледаше, когато ти ме хокаше за нещо.
И ме разсмиваше, за да загазя още.
И НА МЕН МИ ЛИПСВА.
И ти ми липсваш.
Следващата къща.
- Ти ще слушаш, аз ще държа. - Добре.
- Така. - Готови? Започваме.
Малко надясно. Бавно, стоп.
Има куче.
Звучи като зверчето на братовчед ти.
Добре. Да продължим?
Да, малко наляво.
По-нататък, спри!
Чувам нещо.
Пуснат е телевизор.
Всъщност...
Почти съм сигурен, че е някоя част на "Бързи и яростни".
- До това ли ти е сега... - Чакай, спри.
Приятелите са моето семейство.
- Шестата част е, сигурен съм. - Мой ред е.
Това беше непрофесионално. Можеше да ми спукаш тъпанчетата.
Едно време Хелмут Родер застана зад колата на г-н Матеус и ауспухът - бум!
Оттогава не чува с лявото ухо.
Ходеше с огромна превръзка.
Изглеждаше ужасно и всички му се подиграваха.
- Върви. - Благодаря.
- Майка ти ще те вземе. - Добре, чао.
Алекс?
Весело!
Извинявай.
- Съжалявам. - Чакай.
Не гледах къде вървя. Благодаря ти.
- Ще ходиш на "Геймърски свят"? - Да, Шадоустрайк ще води турнир.
И аз така чух. Ти геймър ли си?
- Да. - Искаш ли да цъкаме заедно?
С Крис редовно играем, ще е яко да имаме трети човек.
Наистина ли? Супер. Щом ви трябва трети, навит съм.
Малко трева и видеоигри - какво по-яко?
- Абсолютно. - Пафкаш ли?
"Тревата отпуска душата", това е девизът ми.
Намерих нещо много добро в даркнета.
Ако искаш да опиташ, ела у нас. Имаш ли химикалка?
Това е...
псевдонимът ми.
Довечера след 19 ч. ще сме онлайн. Добави ме.
- Добре. - Тръгвам.
Не знам какво да правя.
- Тя не иска да яде. - Какво?
Мъжът каза, че тя не искала да яде.
- Коя... - Тогава насила.
Или искаш да гладува?
Сега жената казва, че трябва да я хранят насила.
О, боже.
Пухче, няма да иска. Каза, че няма да яде...
Той казва, че тя...
Той казва, че тя ще яде само ако я пуснат от стаята.
Предлагам да я пуснем в кухнята.
Не бива да излиза. Ами ако някой я види?
Да я пуснем само за малко да се поразтъпче.
Под ключ е от седмици.
Не, никакво излизане, точка по въпроса!
- Къде тръгна? - Отивам там.
- Не може. - Държат някого в плен!
И какво ще им кажеш?
"Подслушвахме ви и смятаме, че държите дъщеря ни." Карлота!
Обещахме на Оле да действаме разумно.
Да сложим "бръмбари".
Трябва ни помощ.
Ако търсиш нещо незаконно в нета, питай тийнейджър.
- Здравейте. - Здравей.
Аз съм Оле, приятел на Алекс. Той тук ли е?
Да, заповядай.
Алекс!
- Искаш ли нещо за пиене? - Да, благодаря.
- Алекс! - Идвам!
- Благодаря. - Извинявай, че питам,
но не си ли братът на Ванда?
Не си представям какво ти е, сигурно е ужасно.
Не разбирам защо семейство Шустер
много държи дъщеричката им да ходи на балет.
Инга е само на шест, а вече има релеф.
Протеинови шейкове ли й дават, или...
Йонас, това е Оле.
Братът на Ванда Клат.
Оле.
Здравей, приятно ми е.
Преподавал съм на Ванда преди доста години.
Беше много талантлива.
Тук май имам снимка.
Да, ето я.
Ризо в "Брилянтин". Хитове, 2009 г.
Тя имаше голям потенциал.
- Алекс! - Да.
Но както обича да казва Катарина...
не мога да задържа всички.
Да?
- Оле. - Здрасти.
Е, какво става?
Онзиден ми спомена нещо за даркнета.
Ще ми покажеш ли?
Добре дошъл на черния пазар.
Дрога, оръжия, порно. Веднъж видях да продават дори тигър.
Тук ще намериш и от пиле мляко. Е, какво ти трябва?
- "Квантекс MF-317". - Да видим.
Квантекс...
- Какво представлява? - Камера за наблюдение.
Ясно.
Мама подозира татко в изневяра.
Много съжалявам. И татко е кръшкал, бяхме още на шест.
Нашите май са в неведение, че знаем. Положението беше зле.
Татко се изнесе при баба и дядо за месец. После се моли на мама да го приеме.
Оттогава я гледа в очите. Търчи след нея като кутре.
Страх го е, че ще се разведе с него и ще му вземе всичко.
Много неприятно. Научихте ли с кого е кръшкал баща ти?
Да, казва се Фредерик.
Ето.
Майко мила, по 600 евро са.
Няма проблем. Мама ми даде кредитната си карта.
Не ти върши работа тук, трябва ти крипто. Имаш ли биткойн портфейл?
- Не. - Жалко.
Чакай, ако ми помогнеш, ще ти дам пет процента комисиона.
- Наистина ли? - Да.
Добре. Да се заемаме.
Първо ти трябва акаунт.
ХЕСЕЛ
- Какво обичате? - Здравейте, аз съм отец Шефер.
Изпаднал съм в немилост.
- Но съм и най-добрият екзорсист извън... - Спри.
- Какво? - Нали се разбрахме да не си отец Шефер?
- Ами реших, че... - Мама е права, татко, тъпо е.
Тогава ще кажа...
Закъсах, а телефонът ми е без батерия. Може ли да се обадя?
- Разбира се. - По-добре е.
Като влезеш, някак си го изведи от стаята и монтирай "бръмбара".
Това е камерата. Трябва да я насочиш към обекта.
- Разбра ли? - Фасулска работа.
Благодаря.
Да.
Осем, три, нула...
Избрали сте несъществуващ номер.
Ало, обаждам се, защото колата ми се развали.
- Номерът не е достъпен... - Как се казвам ли?
Аз съм отец Шефер.
Добре, благодаря, ще чакам.
Май ще се позабавя.
Пресъхна ми гърлото.
Извинявам се.
- Може ли вода? - Разбира се.
- Да, благодаря. - Извинете.
Хайде де.
Хайде.
- Какво правите? - Аз ли?
Имах... Всъщност исках да...
Може ли да ползвам тоалетната?
Имат врата с катинар.
- Какво казахте? - Че имате много хубава къща.
По дяволите!
МОЖЕШ ЛИ ДА ВЛЕЗЕШ?
Няма как.
Добре ли сте?
Напъва ме здравата, лоша работа!
Жената ме надуши.
Какво каза?
"Няма как. Всичко е наред. Напъва ме здравата. Жената ме надуши."
"Жената ме надуши."
Готово, и двете камери са онлайн.
- Казах ти да не пускаш непознати. - Той е свещеник.
- Няма вид на такъв. - Изпаднал е в немилост.
Пипнах ви.
- Какво сме направили? - Тук не се спира.
Чакам съпруга си.
Ясно. Спирането тук е забранено от 9 ч. до 19 ч.
Веднага преместете колата, иначе ще я вдигна.
Как? В нея съм.
Някой може да ви види и да си каже:
"Я, колко удобно! Там можело да се спира".
После ще каже на приятелите си, те - на своите приятели,
и тук ще стане ад от коли.
Затова ви моля веднага да се преместите от забранената зона.
Ей там ли?
И другия път - с колан!
Така.
Благославям ви в името на...
Каква загуба на време.
ТЪРСЕНЕ...
ЕДИН РЕЗУЛТАТ
Виждала съм я някъде.
Мислех си нещо.
Понеже този месец парите са кът,
предлагам да понамалим харчовете.
Това е жена му?
Искаш ли пухчето ти да е щастливо?
Разбира се, че искам.
Пухчето ти е най-щастливо, когато си пазарува.
- Палавнико, дай ми картата. - Моля.
Чао.
Какво ще правим?
Ще чакаме, докато отворят тази врата.
Да се редуваме.
Този със синьото лице защо ме преследва?
Татко, това съм аз, искам да ти помогна.
Какво има?
Вратата! Той отваря вратата!
- Какво? - Отваря! Вътре има табла с храна.
Определено има човек.
Боже. Виждате ли нещо?
Може да излезеш за малко. Сами сме.
- Кой е това? - Ванда ли е?
Не прилича на нея.
Коя е тази?
Не прави глупости.
Стига, Анита ще се ядоса, ако правиш така.
- Какво каза? - "Анита ще се ядоса", нещо такова.
Ще те натъпче с хапове.
Сетих се къде съм я виждала.
Работи в болницата като сестра в хоспис.
Какво? Не разбирам.
Значи тази жена и старчето живеят заедно, а истинската съпруга е под ключ.
Защо?
Кой знае. Но е възможно да й прибират парите или...
Не казвай на никого. Сами сме.
- Да кажем в полицията. - Не.
Ако се обадим в полицията, ще разберат за камерите.
Тогава ще загазим и никога няма да открием Ванда.
Но не може да оставим нещата така. Какво ще правим?
- Осмици са. - Какво?
Номерът на фолксвагена.
Всъщност е 8L8.
Не е от Берлебург, а от Чехия.
Чехия ли? Виж ти.
- И според теб има връзка с Ванда Клат? - Не знам, но ще разбера.
Полицията прати човек да провери госпожа Хесел.
Нали не каза името си?
Не съм, много ясно. Представих се за съсед.
Мамо, татко.
Съжалявам, че не беше Ванда.
Да, и аз.
Когато играехте на криеница като малки,
радвахте ли се, ако намерехте добро скривалище?
А после хващаше ли ви страх, че може и да не ви намерят?
Ето те.
И в един момент се издавахте нарочно.
"На лов за чудовища в Зундерсхайм."
Защото криеницата е забавна не заради криенето.
Ванда.
А заради намирането.
ПО ИДЕЯ НА ЗОЛТАН СПИРАНДЕЛИ
Превод на субтитрите Катина Николова