ДЕНЬ 84
Добрий день.
Ви знали, що кожного року чотириста німців гине в домашніх пожежах?
Не переживайте, ми не продавці.
Прийшли оглянути детектори диму – безоплатно.
Батарея розрядилась, та вам умерти не судилось!
Чекайте, я вас знаю.
О боже.
Ви ж пара, котра...
Вибачте.
Прошу, заходьте.
КЛАТТ І СИН ЕЛЕКТРО
Ви живете з чоловіком?
З хлопцем.
Якщо так можна сказати.
Ми то сходимося, то розходимося.
Дякую за чай.
Прошу.
Коли важливий день?
Лишилося ще кілька тижнів...
але враження, що вона от-от народиться.
- Цуценя? - Ванда була така сама!
Моя дочка. Яка пропала.
Вона постійно метушилася, навіть в утробі.
- Відчепись. - Усе гаразд?
Віддай, малий...
Привіт, малятко.
Іди сюди!
Ви, мабуть, так чекаєте.
Чесно? Мені до смерті страшно.
І це не минає. З моменту народження
ви щосекунди живете в страху.
Чекаєте, що з ними станеться щось жахливе.
А тоді...
коли...
коли щось таки стається...
Співчуваю, що у вас таке сталося.
Серйозно, як ви?
Добре. У мене все добре.
Не люблю, коли нас упізнають.
Той щур відгриз мені шмат шкіри на щиколотці.
Треба щепитися від правця.
Це Клатти.
Раніше вони були нормальні. Хай що це значить.
Вони були як усі: вчасно платили податки,
водили скромну машину, а в неділю любили вийти на каву з тортиком.
А тоді все...
ТАТО БУДИНОК 22 ПІД'ЄДНАНО
...ускладнилось.
Дуже ускладнилось.
Одного дня вона тут, аж раптом зникає.
Спитайте себе: на що пішли б ви, якби втратили близьку людину?
КУДИ ЗНИКЛА ВАНДА?
Це Зундерсгайм –
«нормальне» містечко, у якому живуть «нормальні» Клатти.
Ви точно знаєте подібні місця.
У такому місті
ти підтримуєш місцеву команду,
п'єш пиво в місцевому барі,
а якщо виростиш великого гарбуза,
твоє фото неодмінно з'явиться в місцевій газеті.
У Зундерсгаймі навіть є своя легенда.
Ось він – Нуппельвокен.
Хтиве чудовисько, яке живе в лісі
і раз на рік, у ніч Нуппельвокена, прокрадається в місто
і викрадає найпрекраснішу дівчину, яку з'їдає...
Чи з якою одружується? Завжди забуваю.
Ніч Нуппельвокена – важлива подія в Зундерсгаймі.
Усі наряджаються, п'ють шнапс і йдуть на великий парад,
де чоловік у надміру тісному костюмі
вдає, що викрадає дитину.
Що звучить жахливо, коли я кажу це вголос.
Але ж усі найкращі оповідки починаються з чудовиська?
Однак у легендах зазвичай саме на чудовиськ,
а не на прекрасних дів, чигає страшний кінець.
ДЕНЬ 0
Вандо!
- Можна готувати тихіше? - Гей!
Чому не панкейки? Вони готуються тихо.
Де твій костюм?
Що, твого розміру не було?
Ти не будеш у костюмі?
Верх надіну після гри.
Дедо, батьківський пікнік о 12:00.
- Я думав, що о 14:00. - Ні.
Усе гаразд.
Матч починається о 10:30, плюс ще тайм... Буду в школі о 12:35.
Або, може,
піду з матчу раніше? Знаєш що? Так навіть краще.
Раз я готую відро картопляного салату,
то ти принаймні можеш з'явитися вчасно.
Катаріна Вінсон доручила тобі картопляний салат?
Вандо!
Якщо не спустишся сюди за п'ять секунд...
То що?
Це я.
Так, можна трохи далі, ще трохи.
Стоп! Назад.
Ідеально. Отже, це я.
Ви вже знайомі з Карлоттою й Дедо,
або «мамою й татом», як їх зву я.
Зараз вони здаються ледь не щасливими, бо не знають,
у який гівноворот їх скоро затягне.
Оцей задрот – мій молодший брат Оле.
Він глухий, але має слуховий апарат, який часто вимикає.
Він надає перевагу тиші. І не дивно.
СИЛЬНА ГОЛОВНА ГЕРОЇНЯ
Як вам костюм?
Я прекрасна діва.
Дуже гарний.
Чому дівчата завжди так сексуалізують свої костюми?
Без слатшеймінгу, мамо, це вже не модно.
Доброго ранку, бовдуре.
Що з тобою не так?
Класний костюм. Дай вгадаю. Незайманець?
Вандо!
- Прийдеш на пікнік? - Ще не знаю.
- А куди ти йдеш? - До друзів.
- Добре, яких друзів? - Не твоє діло.
Вандо, ти вважаєш себе дорослою...
- Бо я доросла. - Тобі 17.
Я маю право голосувати, пити й водити.
- Займатися сексом... - Вандо. Не...
Чому ти не ставишся до мене як до рівної?
- Бо ти ще не рівна! - Пригальмуймо.
- Ні, це важливо! - Ця жінка...
Щодня те саме лайно! Як же набридло!
«Ця жінка» – твоя мати!
- Мова не про рівність. - Стій. Вандо, не...
Ну, ви зрозуміли.
Моє містечко, де всі одне одного знають.
Принаймні так я вважала.
Та чи добре ми знаємо своїх сусідів?
Усіх цих людей, що живуть так близько...
У такому маленькому місті.
Чи думаєте ви, чим вони зайняті за зачиненими дверима?
І це повертає нас до нашої історії.
Як ви, мабуть, здогадалися з мого безтурботного вигляду,
станеться якесь паскудство.
ЧЕРЕЗ 53 ХВИЛИНИ
ДЕНЬ 0
ДЕНЬ 5
ПРОПАЛА ВАНДА КЛАТТ
- Питання до пані Клатт. - Прошу.
Пані Клатт, як ви почуваєтеся, розуміючи, що, можливо, більше не побачите дочку?
Не можу й уявити.
Поки що ми працюємо...
над тим, щоб повернути Ванду.
Пане Клатт, ви згодні чи ви більш реалістичні?
Ви й уявити не можете...
Можна почати звідси.
Але якщо чесно, це дуже сумно.
Тому я трохи мотну вперед.
ДЕНЬ 30
Так, зникла дівчина, всюди плакати...
Ненавиджу те фото.
Свічки, стурбовані сусіди...
ДЕНЬ 50
Дивно, що стільки людей виражають співчуття лазаньєю.
Це я й питала. А...
Емоційні крики!
ДЕНЬ 68
Дякую, не треба. Перейдемо до етапу, коли все стало химерно.
Це була ідеальна сім'я. Та одного доленосного осіннього ранку
Ванда Клатт зникла.
Ми не були ідеальні.
...якщо у вас є інформація про місце перебування їхньої дочки.
Ванда зникла в ідилічному Зундерсгаймі.
На мені багато гриму? Я як Дональд Трамп.
Ні. Просто здається, ніби ти був на сонці.
Дуже довго.
Мальовниче місто сколихнули останні події.
Ти ж наче кинув?
За допомогою жуйки я кидав курити, але тепер я залежний від неї.
Сім'я Клаттів у відчаї.
Гей. Це допоможе.
З цього щось буде. Я відчуваю.
Нагадаємо вам, що саме сталось.
То був звичайний ранок у домі Клаттів.
Ніч Нуппельвокена.
- Вона на мене не схожа. - ...день святкування
зундерсгаймських традицій, і батько Дедо Клатт був у доброму гуморі.
Оле-оле.
Я йду в бар.
Дедо збирався у місцевий бар «Капітан»
дивитися місцевий футбол.
Мамо,
- я йду гуляти. Не чекай. - Ти куди?
Пане й пані Клатт. Вітаю. Пройдіть за мною,
ми вас підготуємо.
- Я вам покажу. - Ану підійди сюди.
Я тебе ненавиджу!
Карлотто.
Так.
Після перепалки з матір'ю Ванда виходить з дому
- і їде на своєму червоному скутері. - Так. Сюди.
Ми на місці. Висота нормальна?
- Він чомусь... - Янніку, поможи. Швидко.
Це не...
- Дякую. - Ось.
- Чудово, дякую. - Так добре?
Просто будьте собою.
Поводьтеся природно, це телебачення, ми всі вас підтримуємо.
Пані Клатт, не бійтеся дати волю емоціям.
Ввімкнення через п'ять, чотири.
Я...
Трагічна й загадкова подія.
ПІТЕР ҐЕНСВАЙН
Сьогодні в студії з нами Вандині батьки.
Пане й пані Клатт. Дякую, що завітали.
Карлотто, розкажіть, будь ласка, про той ранок.
КАРЛОТТА Й ДЕДО КЛАТТИ БАТЬКИ ЗНИКЛОЇ ВАНДИ
Я прокинулась як завжди. Зготувала Ванді сніданок і...
Це правда, що того ранку ви з Вандою посварилися?
Вона підліток. Ми так «сваримося» щоранку.
Звісно.
Також з нами в студії начальниця поліції Мішель Раух.
Вітаю.
МІШЕЛЬ РАУХ ПОШУКИ ВАНДИ КЛАТТ
Пані Раух, ця справа – справжня загадка. Що ми знаємо?
Ми знаємо, що Ванда покинула дім на червоній «Веспі» близько 9:45.
Тоді її бачили в кав'ярні
на головній вулиці о 10:20,
- Так. - ...де знайшли її телефон.
Звідти вона поїхала на південь...
- Так. - ...де її бачили востаннє.
Ми вважаємо, що Ванду схопили проти її волі.
Це точно можливий сценарій,
але для дівчат її віку ми не відкидаємо можливості,
що вона пішла з власної волі.
Хвилинку. Ванда б не зникла, нічого нам не сказавши.
- Але поки нема надійних доказів... - Її викрали.
- Ми не можемо виключати... - Її викрали!
- ...що вона втекла добровільно. - Її викрали!
Дедо, статистика каже, що шанси знайти
зниклу людину після перших 100 днів
падають нижче десяти відсотків.
Як ви через це почуваєтесь?
- Ну... - А ви як думаєте?
Гівняно почуваємось.
Карлотто, ану ж Ванда прямо зараз вас дивиться.
Що б ви хотіли їй сказати?
Говоріть... у камеру.
Камера-2, повільний зум на матір.
Вандо,
якщо ти мене чуєш. Просто знай, що ми тебе любимо...
дуже сильно.
І робимо все можливе, щоб знайти тебе й вернути додому.
Якщо серед глядачів є люди,
які знають хоч щось, будь-що,
навіть якщо вам це здається неважливим...
будь ласка, зв'яжіться з нами.
Ви й уявити не можете, як це – втратити дитину.
Коли на вас навалюється жахлива істина,
що єдина людина у світі, яку ви б мали захищати, зникла...
бо ви її не вберегли.
Вибачте, я...
Я не знаю, що ще можу...
Що це значить?
Ще.
«Ще»?
Що ще я можу зробити?
Хочете, щоб я почала кричати й істерити?
Добре. Продовжимо з...
Хочете знати, як ми почуваємося? Серйозно?
На нас усі витріщаються, шепочуться в нас поза спиною,
тицяють пальцями, ніби ми циркові виродки.
Вам недостатньо емоцій?
Я достатньо дала їм волю?
Гей! Я до вас говорю.
Так, до вас. Махаєте тут руками, як регулювальник на перехресті.
Хочете побачити сльози?
Шмарклі?
Дайте зум, щоб усі побачили мої мішки під очима.
Гарний кадр з моїм відчаєм.
Давайте, ближче.
Дивіться:
бідолашна виснажена мати зниклої дівчини.
Має жахливий вигляд.
Пішли ви, з мене досить.
Досить!
- Пані Клатт, заспокойтесь. - Я не...
- У нас ще... - Перестаньте!
Не знімайте мене!
Відваліть – усі ви!
Перестаньте!
Не знімайте мене!
Нічого не кажи.
Я нічого й не казав!
Я зразу знала, що не варто.
Я схожа на психовану!
- Ні. - У прямому ефірі.
Сердитися нормально.
Бо тобі боляче.
Ми хочемо від людей співчуття.
Я не хочу співчуття, Дедо. Я хочу результатів.
Знаю.
То чому ми нічого не робимо?
Ми робимо!
Що? Роздаємо летючки? Запалюємо свічки?
Відбиваємося від самовдоволених гномів типу Пітера Ґенсвайна?
Не втягуй Пітера Ґенсвайна!
Він невтомний слуга народу.
Вона ж іще жива?
Так.
Так, вона жива.
Не можу заснути. Голова йде обертом.
ДІДУСЬ І Я
Я сумую за тобою, донечко.
Тату, наглядай за нею,
бо я не можу її втратити...
Дедо!
Що таке?
Щось знайшли.
Після вчорашнього інтерв'ю люди заговорили!
Не поспішаймо з висновками.
Поява на телебаченні часто розбурхує схибнутих.
Не сумніваюсь.
Один уже заявляв, що зникнення Ванди пов'язане
зі світовою змовою секти педофілів-сатаністів.
Він назвав нашу адміністраторку маріонеткою «глибинної держави».
Проте одна зачіпка обнадіює.
Шелленберґ.
Ми не на всі сто впевнені, що це Вандина футболка...
Ось!
Її.
Червона пляма. Від гранатового соку.
Я пробувала давати його Дедо від тиску.
Він дуже кислий.
Склянка перекинулась, і була ціла трагедія,
бо кілька крапель бризнуло на Вандину футболку.
Я б уві сні впізнала ці плями,
бо годину їх відпирала.
Де ви її знайшли?
У секондгенді «Другий шанс».
Власник вважає, що її кинули в контейнер для вживаного одягу
- десь за минулі 30 днів... - Стоп,
ви кажете, що Вандину футболку кинули в контейнер для одягу
прямо тут, в Зундерсгаймі, цього місяця?
Дедо, вона ще тут.
Важливо не поспішати з висновками.
Треба обшукати всі будинки в районі.
Ми переглядаємо записи з камер.
Поліція ходить по будинках, розпитує...
По будинках? Як це допоможе?
«Добрий день, ви не викрадали цю дівчинку?»
«О, так, пані поліцайко. Вона тут, у підвалі. Хочете забрати?»
Вона має рацію. Потрібно заходити
й обшукувати будинки.
Ми не можемо обшукувати будинки без достатніх підстав.
Це достатня підстава!
Пані Клатт, коли шукаєш голку в копиці сіна,
потрібен не садовий пилосос, а пінцет.
Що ви верзете?
Пані Клатт...
РОЛЬ: ЗЛОВМИСНИК ЗЛОЧИН: КРАДІЖКА
...запевняю вас, ми робимо все можливе,
щоб знайти Ванду.
У нас кілька підозрюваних, яких ми прискіпливо вивчаємо.
А нам що робити?
Це ж добра новина.
ДОМІНІК БАРТЕЛЬС КЛАУДІУС-ШТРАСЕ 37
Це наш перший прорив.
Тому зараз потрібно,
щоб ви терпляче чекали й дали нам робити своє.
Якщо та жінка думає, що я «терпляче чекатиму», то вона нічого не тямить.
Я стомилася чекати.
Домінік Бартельс. Клаудіус-штрасе, 37.
Що?
Ручка. Дай мені ручку.
- Домінік Бартельс, Клаудіус-штрасе, 37. - Про що ти?
Домінік Бартельс, Клаудіус-штрасе, 37.
Я побачив його справу.
З тих, кого вони розслідують.
Підозрюваний.
Ясно.
Добре.
То що нам робити?
Не знаю.
Поїхати туди?
І що робити, коли приїдемо?
Не знаю.
Це біля крамниці, в якій ми купили свічку,
яка пахла, як тьотя Марґарет.
Клаудіус-штрасе.
Думаєш, треба поїхати глянути?
Ні, ні.
А ти думаєш, що треба?
Ну, ми...
могли б просто...
- Проїхати мимо? - Так.
Ми ж не хочемо робити таке, що може завадити слідству.
- Однозначно. - Так.
Але ж проїхати поряд буде не зайве?
- Згода. - Може, так навіть краще.
- Тому що... - Тому що...
ми глянемо на нього до поліції.
Якщо Ванда в нього, то поява копів його налякає.
Це дуже мудра думка.
Хтозна, що він тоді зробить.
Ми не хочемо його сполохати.
Це було б украй погано.
Просто кинемо оком.
В точку. Туди й назад.
Як це зашкодить?
- Дивитися не заборонено. - Так.
Дедо.
Вона все ще тут.
Вона весь цей час була тут.
Прямо в нас під носом.
Дедо, вона може бути де завгодно.
У будь-кого з них.
- Отам? - Тут.
Ого, який занедбаний закуток.
Гей, ти що робиш?
Я просто гляну.
Не можна так! Не дивилася серіалів про поліцію?
Не можна просто дзвонити у двері.
Ти сама казала. Якщо Ванда в нього, ми можемо його злякати.
Треба оцінити обстановку, встановити стеження.
А ще, мабуть, купити пончиків.
Що це?
Знайшла у Вандиній кімнаті.
Мабуть, узяла зі старого сімейного альбома.
Можна глянути?
Боже.
Це було ніби так давно.
А ніби вчора.
Яка зухвала усмішка!
Ох, як біжить час.
Дедо.
Ховайся.
Нижче. Ще нижче.
Це він.
Він схожий на типа, який тримає дівчинку в підвалі.
Так.
Пішло воно, я йду гляну.
А як же стеження?
Ти стеж далі, а якщо він вернеться, двічі посигналь.
Ми команда. Як Тернер і Гуч.
Чекай. Хіба один з них не пес?
О боже.
Ні.
Я гляну за будинком.
Ні, вертайся. Вертайся.
Боже.
О боже.
Вандо!
Вандо, ти там?
Виродок, що ти там ховаєш?
Вандо.
Ти тут?
Чорт. О ні!
Ні, ні.
О ні. Чорт.
Карлотто.
Дедо!
Карлотто, що там витворяєш?
- Як ти знав, що я внизу? - Почув твій крик.
Мабуть, усе місто знає, що ти тут.
- Я зробила щось погане. - Дай руку.
Тягни.
- Тягни! - Тягну!
Що ти... Що це було?
Мене щось вкусило.
У якому сенсі вкусило?
Ти чому кричиш?
Зніми її!
- Як? - Схопи!
Я не хапатиму змію!
Хапай кляту змію!
О боже!
Не ворушись!
Що далі?
- Що далі? - Викинь її!
- Куди? - Подалі! Чекай! Ні...
Мусимо її забрати. Якщо отруйна,
то треба знати, яка це, щоб знайти протиотруту.
Я не триматиму отруйну змію в руці аж до лікарні.
Нізащо!
Я...
Ми хотіли...
За найскромнішими оцінками в підвалі пана Бартельса завдано
збитків на 15–20 тисяч євро.
Я вже мовчу про емоційно травмованих змій.
А ще сусід знайшов в туалеті плюючу кобру.
Пані Раух, я...
На щастя зломщиків,
більш ніж половина знайдених змій утримувалася незаконно,
а тому пан Бартельс не висуватиме обвинувачень.
Я розумію, що минулі кілька місяців були для вас невимовно виснажливі.
І лише тому я спишу це
на тимчасову втрату самоконтролю.
- Дякую вам за... - Але якщо ви
ще раз втрутитеся в розслідування...
Я дам вам такого копняка, що черевик застрягне на рівні горла.
Зрозуміли?
Добре. А тепер раджу вернутися додому й подбати про свою другу дитину.
Привіт.
Маму вкусила змія, але все нормально.
Кльово.
- Поговоримо? - Не зараз...
Ні. Не хочу чути:
«Я ж казав»
чи «Ти сказилася»,
чи «Зберися», бо я знаю, Дедо. Знаю.
Я щось тобі покажу.
КОНТЕЙНЕР ДЛЯ ПОЖЕРТВ
Що це?
Це план.
Тато завжди казав, що в спостереженні за птахами важливі терплячість
і наполегливість.
Потрібно вивчити пташине середовище, їхні звички.
- Так. - От.
Завтра 70-й день.
Пітер Ґенсвайн казав, що шанси знайти Ванду
впадуть після перших 100 днів.
Тому в нас лишилося чотири тижні.
Це контейнер для вживаного одягу.
Потримаєш?
Отак.
У цьому районі 62 особняки.
Сорок два багатоквартирні будинки і дванадцять комплексів.
Домалюй коло.
Я подумав: якщо викрасти когось такого голосного, як наша дочка,
то туди її не повезеш, бо там картонні стіни.
А ще камери стеження, сусіди, консьєрж.
Тому зосередимося саме на особняках.
А я думала, що ти мене вважаєш божевільною.
Так, але також я знаю, яка ти вперта.
І знаю, що ми не зможемо жити далі,
якщо не випробуємо все, щоб її знайти.
Але наступним займуся я,
бо тобі вдиратися в чужі будинки вдається поганенько.
Тридцять днів.
Щоб знайти її, обшукаємо всі будинки в районі.
Хоч би там що.
Хоч би що.
Оце «хоч би що» й змінить життя Клаттів назавжди.
Бо вижити зуміють не всі.
ЗА СЦЕНАРІЄМ ЗОЛТАНА СПІРАНДЕЛЛІ
Переклад субтитрів: Анастасія Жищинська