84-A DIENA
Sveiki.
Žinojote, kad Vokietijoje gaisrai namuose kasmet pasiglemžia 400 gyvybių?
Nesijaudinkite, nebandome jums nieko parduoti.
Tik atėjome patikrinti jūsų dūmų detektorių, nemokamai.
Neleiskit, kad išsekusi baterija taptų jūsų mirties priežastimi.
Palaukit, aš jus žinau.
O Dieve.
Jūs – ta pora, kuri...
Atsiprašau.
Prašau, užeikite.
„KLATO IR SŪNAUS ELEKTROS ĮRANGA“
Gyvenate čia su vyru?
Su vaikinu.
Jei galima jį taip pavadinti.
Vieną minutę draugaujam, kitą – ne.
Ačiū už arbatą.
Nėra už ką.
Kada didžioji diena?
Turėtų būti už kelių savaičių,
bet atrodo, kad ji pasirengusi išlįsti bet kurią minutę.
- Šunyti? - Vanda buvo tokia pat.
Mano dukra. Ta, kuri dingo.
Nenusėdėdavo ramiai, net gimdoje.
- Eik šalin. - Ar viskas gerai?
Duok man jas, tu mažas...
Labas, vaikeli.
Ateik čia!
Turbūt džiaugiatės.
Sakyti atvirai? Mirtinai bijau.
Taip, baimė niekad nedingsta. Nuo tada, kai jie gimsta,
visą laiką gyveni bijodama,
kad jiems nutiks kas nors siaubingo.
O tada...
kai...
kai nutinka...
Labai užjaučiu dėl to, ką išgyvenate.
Rimtai, kaip jūs laikotės?
Gerai. Man viskas gerai.
Negaliu pakęsti, kai mus atpažįsta.
Tas žiurkiūkštis iškando man gabalą kulkšnies,
gal reiktų pasiskiepyti nuo stabligės.
Čia – Klatai.
Anksčiau jie buvo normalūs. Kad ir ką tai reikštų.
Buvo tokie kaip jūs – mokėjo mokesčius,
vairavo ne per brangiausią autobusiuką, sekmadieniais mėgaudavosi kava ir pyragu.
Po to viskas...
TĖTIS 22-AS NAMAS PRIJUNGTAS
...komplikavosi.
Labai komplikavosi.
Vieną dieną ji yra, kitą – jos nebėra.
Bet paklauskite savęs, kiek toli nužengtumėte, praradę mylimą žmogų?
Čia Zundersheimas,
„normalus“ miestelis, kuriame gyvena „normalūs“ Klatai.
Garantuoju, kad žinote tokią vietą.
Čia toks miestelis,
kuriame remi vietinę komandą,
geri alų vietinėje aludėje
ir, jei užaugini pakankamai didelį moliūgą,
tavo nuotrauka tikriausiai atsidurs vietiniame laikraštyje.
Zundersheimas turi net vietinę legendą.
Šį vyruką – Nupelvokeną.
Tai raguota pabaisa, gyvenanti miškuose,
kartą per metus, Nupelvokeno naktį, jis atsėlina į miestelį,
pagrobia gražiausią mergelę ir suėda.
O gal veda? Niekaip neprisimenu.
Žodžiu, Nupelvokeno naktis Zundersheime yra labai svarbi.
Visi pasipuošia, geria degtinę, vyksta didelis paradas,
kurio metu vyras bereikalingai aptemptu kostiumu
apsimeta, kad pagrobia vaiką.
Kai pasakai garsiai, ko gero, skamba šiurpokai.
Antra vertus, visos geriausios istorijos prasideda nuo pabaisos, ar ne?
Tik istorijose paprastai kraupus likimas
ištinka pabaisas, ne gražuoles.
0-INĖ DIENA
Vanda?
Ar būtina pusryčius ruošti taip garsiai?
Gal galima blynų? Blynai nekelia triukšmo.
Kur tavo marškiniai?
Neturėjo tavo dydžio?
Nevilki kostiumo?
Likusią dalį apsirengsiu po rungtynių.
Tėvų iškyla prasideda vidurdienį, Dedai.
- Maniau, kad antrą? - Ne.
Viskas gerai, žiūrėk,
atkrintamosios 10.30 val., dar pertrauka... Atvažiuosiu į mokyklą iki 12.35 val.
Arba galėčiau
išeiti iš rungtynių anksčiau? Žinai, ką? Taip bus geriau.
Jei aš galiu pripjaustyti statinę bulvių mišrainės,
tu gali bent jau pasirodyti laiku, aišku?
Katarina Vinson vėl paskyrė tave atsakingą už bulvių mišrainę?
Vanda!
Jei per penkias sekundes neatvilksi savo subinės čia...
Ką padarysi?
Taigi, čia aš.
Gerai, gal galėtume tik... Dar, dar truputį.
Gerai, gana! Atgal.
Tobula. Taip, čia aš.
Jūs jau susipažinote su Karlota ir Dedu
arba, kaip aš mėgstu juos vadinti, mama ir tėčiu.
Čia jie atrodo beveik laimingi, deja, jie nenutuokia,
į kokį mėšlą netrukus įklimps.
Moksliukas ana ten yra mano jaunėlis brolis Olis.
Jis kurčias, bet turi klausos aparatą, nors dažnai jį išjungia.
Turbūt jam labiau patinka tyla. Negaliu jo kaltinti.
STIPRI PAGRINDINĖ VEIKĖJA
Ką manot apie mano kostiumą?
Aš – gražuolė.
Gražu...
Kodėl paauglėms visada reikia, kad prašmatnūs kostiumai būtų tokie seksualūs?
Neversk manęs jaustis kekše, mama. Tau netinka.
Labas rytas, besmegeni.
Kas tau negerai?
Gražus kostiumas. Tik nesakyk. Skaistuolis?
Vanda!
- Dalyvausi vėliau iškyloje? - Dar nežinau.
- Gerai, kada žinosi? - Susitinku su draugais.
- Gerai, su kokiais draugais? - Ne tavo reikalas.
Vanda, žinau, gal ir laikai save suaugusia...
- Taip, aš suaugusi. - Tau septyniolika.
Aš pakankamai suaugusi, kad balsuočiau, gerčiau ir vairuočiau.
- Pakankamai suaugusi užsiimti seksu... - Vanda. Ne...
Ką? Kodėl negali elgtis su manim kaip su sau lygia?
- Nes nesi lygi! - Gerai, įjunkim stabdžius.
- Ne, tai svarbu! - Su šita moterimi...
Tas pats mėšlas kiekvieną dieną! Man taip įgriso!
„Šita moteris“ yra tavo motina!
- Esmė ne lygybė. - Baik. Vanda, nereikia...
Gerai, mintį supratote.
Mano miestelis, kuriame visi visus pažįsta.
Bent jau aš taip maniau.
Bet kaip gerai pažįstate savo kaimynus?
Visus tuos žmones, gyvenančius visai šalia...
tokioje mažoje vietoje.
Ar kartais jums nepasidaro smalsu, ką jie veikia už uždarų durų?
Ir taip grįžtame prie mūsų istorijos.
Kaip turbūt galėjote atspėti iš mano nerūpestingos išvaizdos,
tuoj nutiks kažkas žiauriai blogo.
PO 53 MINUČIŲ
0-INĖ DIENA
5-A DIENA
DINGO – VANDA KLAT
- Klausimas poniai Klat. - Taip, klausau.
Ponia Klat, kaip jaučiatės žinodama, kad galbūt daugiau nepamatysite dukters?
Negaliu to... įsivaizduoti.
Šiuo metu mes...
tiesiog dedame visas pastangas, kad Vanda sugrįžtų.
Pone Klatai, jaučiatės taip pat ar esat realistas?
Net negalit įsivaizduoti...
Galėtume pradėti istoriją nuo čia.
Bet, jei atvirai, tai truputį slegia.
Todėl truputį peršoksiu į priekį.
30-A DIENA
Taip, supratome. Dingusi mergina, visur išklijuoti plakatai...
Nekenčiu tos nuotraukos.
Žvakutės, sunerimę kaimynai...
50-A DIENA
Keista, kiek daug žmonių užuojautą išreiškia su lazanija.
To tavęs ir prašiau. Ir...
Emocingi šūkavimai!
68-A DIENA
Ne, ačiū. Tiesiog peršokime ten, kur išties pasidarė keista.
Jie buvo tobula šeima. Kol vieną lemtingą rudens rytą
Vanda Klat dingo.
Mes tikrai nebuvome tobuli.
...bet kokių užuominų, galinčių suteikti informacijos apie dukters buvimo vietą.
Vanda dingo iš idiliško Zundersheimo.
Mane per daug pridažė? Jaučiuosi kaip Donaldas Trampas.
Ne, tiesiog atrodai lyg pabuvęs saulėje.
Ilgai.
Bet šį dailų miestelį sukrėtė neseni įvykiai.
Maniau, metei ją?
Kramčiau gumą, kad nustočiau rūkyti cigaretes, bet dabar pripratau prie gumos.
Klatų šeima nežino, ko griebtis.
Nagi. Tai gerai.
Kas nors iš to išeis. Jaučiu.
Tiesiog prisiminkime, kas tiksliai nutiko.
Įprastas rytas Klatų šeimynoje.
Buvo Nupelvokeno naktis...
- Ji į mane nepanaši. - ...tą dieną švenčiama
vietinė Zundersheimo tradicija, tėvas Dedas Klatas buvo pakiliai nusiteikęs.
Olé.
Išeinu į aludę.
Dedas traukė į vietinę aludę „The Kapitan“
žiūrėti vietinių futbolo rungtynių.
Labas, mama.
- Aš išeinu. Nelauk. - Kur eini?
Ponai Klatai, sveiki atvykę. Malonėkite sekti paskui mane,
mes jus paruošime.
- Parodysiu. - Tučtuojau grįžk, panelyte.
Nekenčiu tavęs!
Karlota.
Taip.
Susipykusi su motina, Vanda išeina iš namų
- ir išvažiuoja raudona „Vespa“. - Taip. Į priekį.
Gerai, mes vietoje. Ar aukštis tinka?
- Bet kažkaip... - Janikai, gal galėtum? Greičiau.
Tai ne...
- Ačiū. - Prašom.
- Puiku. Ačiū. Taip. - Taip gerai, ar ne?
Gerai, tiesiog būkite savimi.
Elkitės natūraliai, čia tik televizija. Mes visi čia tam, kad jus palaikytume.
Ponia Klat, tiesiog nebijokit pasiduoti emocijoms. Gerai?
Gerai, mes eteryje po penkių, keturių...
Aš...
Tai tikra tragiška mįslė.
PITERIS GENSVEINAS
Vandos tėvai dabar su mumis studijoje.
Ponai Klatai. Ačiū, kad atėjote.
Karlota, gal papasakokite, kas nutiko tą rytą?
KARLOTA IR DEDAS KLATAI DINGUSIOS VANDOS TĖVAI
Gerai. Pabudau kaip įprastai. Paruošiau pusryčius Vandai ir...
Ar tiesa, kad judvi su Vanda tą rytą susikivirčijote?
Ji – paauglė. Mes kivirčijamės kasryt.
Suprantama.
Taip pat šiandien su mumis studijoje vyr. inspektorė Mišelė Rauch.
Sveika atvykusi.
MIŠELĖ RAUCH VANDOS KLAT PAIEŠKOS BŪRYS
Detektyve Rauch, ar ši byla – tikra paslaptis? Ką mes žinome?
Žinome, kad Vanda išvažiavo iš namų raudona „Vespa“ apie 9.45 val.
Ji buvo pastebėta kavinėje
Aukštutinėje gatvėje apie 10.20 val....
- Taip. - ...ten buvo rastas jos mobilusis.
Ji iš ten išvažiavo į pietus.
- Gerai. - Po to jos daugiau nematė.
Spėjame, kad Vanda buvo pagrobta prieš jos valią?
Tai neabejotinai vienas iš scenarijų.
Bet su tokio amžiaus mergina negalime atmesti galimybės,
kad ji išvažiavo savo noru.
Vanda nepradingtų nieko mums nepasakiusi.
- Bet kol neturime tvirtų įrodymų... - Ji buvo pagrobta.
- Negalime atmesti fakto, kad... - Ji buvo pagrobta!
- ...ji galėjo išvažiuoti savo noru. - Pagrobta!
Dedai, žinome, kad statistiškai galimybė surasti
dingusį žmogų gyvą po pirmų 100 dienų
nebesiekia 10 procentų.
Kaip dėl to jaučiatės?
- Na... - Kaip jūs manote?
Šūdinai.
Karlota, jei Vanda dabar žiūri,
ką norėtumėte jai pasakyti?
Tiesiog... Į kamerą.
Lėtai pritraukite motiną.
Vanda,
jei mane girdi, mes tik... Norim, kad žinotum, jog tave mylim...
labai, ir mes...
darome viską, ką galime, kad tave rastume ir parsivežtume namo.
Ir jei kas nors
ką nors žino, bet ką,
net jei jums tai atrodo nesvarbu,
prašau, susisiekite.
Nesuprantate, ką reiškia prarasti savo vaiką.
Kaip slegia suvokimas,
kad tas vienas žmogus pasaulyje, kurį turėjai ginti, dingo,
nes tu jo neapsaugojai.
Atsiprašau, aš...
Aš ne... Ką dar...
Ką tai reiškia?
Dar.
Dar?
Ką dar norite, kad padaryčiau?
Norite, kad pradėčiau rėkti ir rautis plaukus?
Gerai. Dabar pratęskime su...
Tikrai nori žinoti, koks jausmas, Piteri Gensveinai? Tikrai?
Visi tiesiog vėpso į mus, šnabždasi mums už nugaros,
bado pirštais kaip į cirko baidykles.
Ar tiek emocijų užtenka?
Ar ne per mažai joms pasidaviau?
Su tavim kalbu.
Taip, su tavim! Su ta, kuri mojuoja rankomis kaip eismo reguliuotoja.
O gal norėtum daugiau ašarų?
Daugiau snarglių?
Kodėl nepritraukiat maišelių po akimis?
Gerai nufilmuokit mano neviltį.
Filmuokit, prašau.
Žiūrėkit,
vargšė, išsekusi dingusios merginos motina.
Argi ne baisiai ji atrodo?
Velniop, man gana.
Man gana!
- Ponia Klat, nurimkite. - Aš ne...
- Mes dar turime... - Baikit!
Baikit mane filmuoti!
Tiesiog atsikniskit visi!
Baikit!
Baikit filmuoti!
Nieko nesakyk.
Aš nieko nesakiau!
Žinojau, kad mintis buvo prasta.
Atrodžiau kaip psichinė!
- Ne. - Tiesioginės transliacijos metu.
Klausyk, nieko tokio, jei suirzai.
Tai tik parodo, kad tau skauda.
Norime visuomenės užuojautos.
Nebenoriu daugiau užuojautos, Dedai. Noriu rezultatų.
Žinau.
Tai kodėl mes nieko nedarome?
Mes darome!
Ką? Klijuojame skrajutes? Uždegame žvakutes?
Leidžiamės tardomi to pasipūtusio gnomo Piterio Gensveino?
Nekišk čia Piterio Gensveino!
Jis – nenuilstantis valstybės tarnas.
Ji tebegyva, ar ne?
Taip.
Taip, ji dar gyva.
Negaliu užmigti. Galvoje tikra košė.
AŠ SU SENELIU
Pasiilgau tavęs, mažyte mano.
Prižiūrėk ją už mane, tėti,
nes negaliu jos prarasti.
Dedai!
Kas yra?
Jie kažką rado.
Jūsų vakarykštis pasirodymas tikrai prakalbino žmones.
Nereikėtų užbėgti įvykiams už akių.
Kreipimaisi per televiziją paprastai išjudina visus prietrankas.
Taip, neabejoju.
Vienas vyras jau pareiškė, kad Vandos dingimas susijęs
su pasauline satanistų pedofilų kulto konspiracija.
Mūsų sekretorę jis išvadino „pilkųjų valdžios kardinolų marionete“.
Tačiau vienas pėdsakas atrodo vertas dėmesio.
Šelenbergai.
Akivaizdu, negalime būti 100 % tikri, kad tai Vandos marškinėliai...
Štai!
Marškinėliai jos.
Tos raudonos žymės. Čia granatų sultys.
Bandžiau priversti Dedą jas gerti dėl kraujo spaudimo.
Labai rūgščios.
Stiklinė išsipylė, kilo didžiulė drama,
nes keli lašeliai užtiško ant Vandos marškinėlių.
Net miegodama atpažinčiau šitas dėmes.
Aš jas tryniau gerą valandą.
Kur juos radote?
Dėvėtų drabužių parduotuvėje „Antras šansas“.
Savininkas mano, kad marškinėliai galėjo būti įmesti į rūšiavimo dėžę
- kažkada per pastarąsias 30 dienų. - Palaukit,
sakote, kad Vandos marškinėliai buvo įmesti į dėvėtų drabužių parduotuvės dėžę
čia, Zundersheime, per pastarąsias 30 dienų?
Dedai, ji vis dar čia.
Svarbu neskubėti su išvadomis.
Turime apieškoti visus namus šiame rajone.
Tikriname to rajono stebėjimo kameras.
Pareigūnai lanko visus namus ir klausinėja gyventojų...
Visus namus? Kokia iš to nauda?
„Atsiprašau, pone, ar jūs pagrobėte šitą paauglę?“
„Taip, pareigūne. Ji čia, mano rūsyje. Norite ją susigrąžinti?“
Ji tiesą sako. Mums reiktų patekti į vidų
ir apieškoti namus?
Negalima apieškoti žmonių namų be pagrįstos priežasties.
Tai pagrįsta priežastis!
Ponia Klat. Kai ieškote adatos šieno kupetoje,
naudojatės ne lapų pūstuvu, o pincetu.
Ką jūs čia paistot?
Ponia Klat...
VAIDMUO: NUSIKALTĖLIS NUSIKALTIMAS: VAGYSTĖ
...galiu užtikrinti, kad darome viską, kas mūsų galioje,
kad surastume Vandą.
Turime kelis mus dominančius asmenis, kuriuos įdėmiai tiriame.
O ką mes turėtume daryti?
Ponia Klat, tai gera žinia.
DOMINIKAS BARTELSAS KLAUDIJAUS G. 37
Tai pirmas mūsų rimtas pėdsakas.
Todėl, taip, dabar man reikia, kad jūs
ramiai sėdėtumėt ir leistumėt mums dirbti savo darbą.
Jei ta moteris mano, kad aš tik „ramiai sėdėsiu“, labai nustebs.
Aš daugiau ramiai nebesėdėsiu.
Dominikas Bartelsas. Klaudijaus g. 37.
Ką?
Rašiklis. Man reikia rašiklio.
- Dominikas Bartelsas. Klaudijaus g. 37. - Apie ką tu kalbi?
Dominikas Bartelsas. Klaudijaus g. 37.
Ką tik mačiau bylą.
Jis – vienas iš tų, kuriais domisi policija.
Įtariamasis.
Aišku.
Gerai.
Tai ką darome?
Nežinau.
Gal mums ten nuvažiuoti?
Ką darysime nuvažiavę?
Nežinau.
Čia netoli tos parduotuvės, kur pirkai žvakę,
kvepėjusią kaip mano teta Margaret.
Klaudijaus gatvė.
Manai, turėtume pažiūrėti?
Ne.
Tu manai, turėtume pažiūrėti?
Turiu galvoje,
gal galėtume tiesiog...
- Tiesiog pravažiuoti ar panašiai? - Taip.
Nenorime daryti nieko, kas sutrukdytų tyrimui.
- Ne, aišku, kad ne. - Taip.
Bet jei pravažiuosim, tai nieko blogo.
- Manau, kad nieko. - Gal net būtų dar geriau.
- Nes... - Nes...
galime patikrinti jį anksčiau už policiją.
Nes jei jis turi Vandą, pasirodę farai jį tik išgąsdins.
Labai gerai sakai.
O tada vienas Dievas težino, ką jis padarys.
Teisingai. Nenorim, kad jis pultų į paniką.
Būtų negerai.
Tik užmesime akį.
Būtent. Nuvažiuosim, išvažiuosim.
Kas čia blogo?
- Nieko blogo pažiūrėti. - Taip.
Dedai.
Ji vis dar čia.
Visą šį laiką ji buvo čia.
Mums po nosimi.
Ji galėtų būti bet kur, Dedai.
Tai galėtų būti bet kas.
- Ten, tiesa? - Čia.
Rajonas gan nutriušęs.
Ką darai?
Aš tik žiūriu.
Negali tiesiog... Nesi mačiusi laidų apie farus?
Neprieini ir neskambini į duris.
Pati sakei. Jei jis turi Vandą, nenorim jo išbaidyti.
- Teisingai. - Reikia apžiūrėti vietą, surengti pasalą.
Gal reiktų nusipirkti spurgų?
Kas čia?
Radau Vandos kambaryje.
Turbūt paėmė ją iš seno šeimos albumo.
Galiu pažiūrėti?
Dieve mano.
Atrodo lyg prieš šimtą metų.
Ir vakar.
Pažiūrėk į tą šelmišką šypsenėlę.
Kur dingo laikas?
Dedai.
Pasilenk.
Žemiau. Turiu pasilenkt žemiau.
Tai jis.
Tikrai atrodo kaip tipas, kuris laikytų paauglę savo rūsyje.
Taip.
Velniop, aš pažiūrėsiu.
O kaip pasala?
Gali sėdėti pasaloje. Jei jis grįš, dukart supypsink.
Mes komanda, ar ne? Kaip Terneris ir Hučas.
Pala, ar vienas iš jų – ne šuo?
O Dieve.
Ne.
Patikrinsiu už namo.
Ne. Grįžk.
Dieve.
O Dieve.
Vanda!
Vanda, tu ten?
Ką ten slepi, niekše?
Vanda?
Tu čia?
O šūdas. Ne!
Ne.
Ne. O šūdas.
Karlota?
Dedai!
Karlota, ką, po velnių, išdarinėji?
- Iš kur žinojai, kad aš čia? - Išgirdau tavo klyksmą.
Turbūt visas miestelis žino, kad tu čia.
- Padariau kai ką blogo. - Duok ranką.
Ištrauk mane.
- Trauk! - Traukiu!
Ką tu... Kas čia buvo?
Kažkas man įkando.
Kaip suprasti, įkando?
Ko rėki?
Nuimk ją nuo manęs!
- Kaip? - Paimk ją!
Neimsiu gyvatės!
Paimk sumautą gyvatę!
O Dieve!
Nejudėk!
Kas dabar?
- Kas dabar? - Atsikratyk jos!
- Kur mesti? - Tiesiog mesk! Palauk! Ne!
Turim ją paimti. Jei ji nuodinga,
jiems reiks žinoti, kokia gyvatė įgėlė – dėl priešnuodžių.
Nelaikysiu nuodingos gyvatės iki pat ligoninės.
Nė už ką!
Aš...
Mes norėjom...
Apytiksliais skaičiavimais, žala padaryta pono Bartelso rūsyje
siekia nuo 15 iki 20 tūkstančių eurų.
Nekalbant apie gyvatėms sukeltą emocinę traumą.
Ir kaimynui, kuris savo tualete rado spjaudančiąją kobrą.
Panele Rauch, aš...
Įsilaužėlio, kas jis bebūtų, laimei,
daugiau nei pusė paimtų gyvačių buvo laikomos neteisėtai,
todėl ponas Bartelsas negalės pateikti kaltinimų.
Suprantu, kad judu per kelis pastaruosius mėnesius išgyvenot didžiulį stresą.
Vien dėl to nurašysiu tai
kaip laikiną proto užtemimą.
- Labai jums ačiū už... - Bet jei dar kartą
aptiksiu jus, įsivėlusius į mano tyrimą...
Taip išspardysiu subines, kad mano batas užstrigs jums gerklėje.
Ar aišku?
Gerai. O dabar patariu važiuoti namo ir pasidomėti kitu savo vaiku.
Labas.
Tavo motinai įgėlė gyvatė, bet jai viskas gerai.
Jėga.
- Galim pasikalbėti? - Ne dabar, aš...
Negaliu. Nenoriu girdėti...
„ar nesakiau“,
arba „tau pasimaišė“,
ar kad „turėčiau susiimti“, nes aš žinau, Dedai. Žinau.
Turiu tau kai ką parodyti.
AUKŲ DĖŽĖ
Kas čia?
Čia planas.
Tėtis visada sakė, kad geram paukščių stebėtojui svarbiausia kantrybė
ir atkaklumas.
Reikia sužinoti viską apie paukščio aplinką ir jo įpročius. Taip?
- Gerai... - Taip.
Rytoj – 70-a diena.
Piteris Gensveinas sakė, kad tikimybė surasti Vandą sumažėja
po pirmų 100 dienų, ar ne?
Todėl turime dar keturias savaites.
Čia drabužių dėžė.
Gal galėtum palaikyti?
Čia. Taip.
Gerai. Čia – 62 individualūs gyvenamieji namai šiame rajone.
42 daugiabučiai ir 12 kompleksų.
Gali užbaigti apskritimą?
Todėl, manau, jei ketini pagrobti tokią rėksnę kaip mūsų dukra,
neveši jos ten, nes sienos kaip popierinės.
Be to, yra stebėjimo kameros, kaimynai, konsjeržas.
Taigi, siūlau sutelkti dėmesį į individualius gyvenamuosius namus.
Maniau, palaikei mane išprotėjusia.
Aš taip ir manau, bet taip pat žinau, kokia esi užsispyrusi.
Ir dar žinau, kad negalėsi gyventi su savimi,
jei nepadarysime visko, kas mūsų galioje, kad ją rastume.
Bet į kitą namą eisiu aš,
nes tau žiauriai nesiseka laužtis į svetimus namus.
30 dienų.
Apieškosime visus namus rajone, kol ją rasime.
Bet kokia kaina.
Bet būtent ta kaina pakeis Klatų gyvenimą amžiams.
Nes ne visi ištrūks gyvi.
PAGAL ZOLTANO SPIRANDELIO SUKURTĄ ISTORIJĄ
Išvertė Sandra Siaurodinė