Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
KRYSAŘ
Jedno odpoledne přišel krysař na čerpací stanici. Tichým krokem našlapoval po úzké
cestičce. Na štěrku nevydával vůbec žádný zvuk. Na rameni měl zavěšenu
vojenskou mošnu. Nosil staromódní kabát s velkými kapsami. Manšestrové kalhoty měl
pod koleny obvázány bílým špagátem.
Haló?
Ano?
Hubič škůdců.
Jeho malá černá očka prozkoumávala okolí.
Krysař?
Přesně tak.
Jeho hubené a ostře řezané tváři dominovaly dva žluté zuby přesahující přes
nevýrazný dolní ret. Tenké a oblé uši měl posazeny hodně vzadu… Oči měl téměř černé,
ale když se na vás podíval, objevil se žlutý záblesk.
Jste tu rychle.
-Takové je nařízení z hygieny. -Z hygieny? … Pochytáte všechny krysy?
Ano.
Jak?
Ano, jak?
No, záleží, co za krysy to je, na každý druh se totiž musí jinak.
-Použijete pasti? -Cože?
-Pasti. -Pasti?
-Krysař opáčil. -Krysy jsou krysy, nejsou to králíci.
Poté lehce pozvedl hlavu a nasál vzduch do nosu, který se začal kroutit ze strany na
stranu.
Krysy jsou chytré. Musíte tedy myslet jako ony. Musíte je skutečně poznat.
Celou dobu vás pozorujou. Když přemýšlíte, jak byste je zlikvidoval,
sledujou vás při tom. Nemusím lézt do kanálu, že?
-Ne,… do kanálu nemusíte. -Kanály jsou zrádné.
-Vážně? To bych neřekl. -Oh, vy byste to neřekl? A už jste to
někdy zkoušel? Opravdu by mě zajímalo, jak byste na to šel.
Nejspíš bych zkusil jed.
A kam přesně byste ten jed nastražil?
Do kanálu?
-Krysař se najednou rozzářil. -Jo, jasně, do kanálu. Víte, co by se
stalo? Všechen jed by to odplavilo, jak taky jinak. Kanály jsou jako řeka.
Dobrá, no, jak byste to tedy řešil vy,… pane Krysaři?
Krysař udělal krok dopředu. A potom promluvil hlasem muže, který se chystá
podělit o přísně střežená profesní tajemství.
Musíte pochopit, že krysa je hlodavec, takže cokoliv, co jí dáte, začne přirozeně
hlodat. Tak jak si poradíte s prácičkou v kanále?
Mluvil hrdelním hlasem připomínajícím žábu. Každé slovo s jistým potěšením
převaloval na jazyku, jako kdyby se nemohl nabažit jeho chuti.
Vlezte pěkně dovnitř a s sebou si vezmete jenom papírové pytlíky naplněné sádrovým
práškem,… nic jiného. No a potom je zavěsíte nahoře v takové výšce, aby se
nedotýkaly vody, ale aby se k nim krysy mohly snadno dostat.
Klód zaujatě naslouchal.
Krysák si jen tak plave kanálem, uvidí ten pytlík a zastaví. Řekne si, že to nevoní
špatně a co začne dělat?
Hlodat.
Přesně, začne pytlík hlodat, ten potom praskne a do krysáka se dostane pořádná
dávka sádry.
-A dál? -No,… to je všechno.
To ho zabije?
-Dočista. -Jenom sádra?
Sádra ve vodě nabobtná. Začne se uvnitř krysáka roztahovat a to ho zabije rychleji
než byste řekl švec. Jo, musíte krysy znát.
Krysařova tvář se zkřivila pýchou, promnul si své kostnaté ruce a dal si je
pomalu před obličej.
-Tak, kde máte ty krysy? -Slovo „krysy“ vyslovil způsobem, jako
kdyby si pochutnával na dokonalé delikatese.
-Támhle v tom stohu přes cestu. -Uvnitř ne?
-Ne, jsou jenom v tom stohu. -Ne. Určitě jsou i uvnitř, pochutnávají
si na vašem jídle ve spíži a šíří různé choroby. Neochořel někdo?
Podíval se na mě, pak na Klóda.
-Všichni jsou zdraví. -Určitě?
Určitě.
Nikdy nevíte.
Muž promluvil jako pravý úředník hygieny, očividně hluboce litoval, že
netrpíme dýmějovým morem.
Tak jako tak, vraťme se k těm krysám ve stohu, jak si s nimi poradíte?
Krysař se ušklíbl a odhalil své žluté hlodáky. Sáhl do mošny, vytáhl plechovku,
a zatímco hovořil, potěžkával ji v rukou.
Je to jed, speciální jed, smrtící jed. Kdyby vás chytli jen s jedinou lžičkou
tohohle, půjdete na půl roku sedět. Tahle dávka by zabila milion lidí… Mrknete se?
Ano, prosím.
Vytáhl penny a plechovku s ní rychle otevřel.
Vidíte?
Mluvil o tom jedu uvnitř téměř s láskou a ukazoval ho Klódovi.
Kukuřice, nebo ječmen?
Oves… napuštěný smrtícím jedem. Stačilo by pozřít jediné maličké zrnko a do tří
minut jste na prkně. Nikdy ho nespouštím z očí.
Poté s plechovkou lehce zatřepal. Ovesná zrna uvnitř chrastila.
Ale ne dnes. Tohle na ně dneska nepoužiju, stejně by to nesežraly. Proto
musíte krysy znát. Jsou podezřívavé, šíleně podezřívavé. Dneska jim dám čistý
oves, co jim vůbec neublíží, jen oves, žádný jed… Trochu si je vykrmím,
pochutnají si, zítra udělám to samé a den potom taky a den potom taky… Brzo se sem
na tu dobrotu seběhnou krysy z celého okresu a máme hotovo.
Mazané.
Musíte být mazaný, abyste vyhrál, chytřejší než krysa a to už je vážně něco.
„Musíte se sám stát krysou.“… vyklouzlo mi bez přemýšlení z pusy. Nemohl jsem si
pomoct, protože jsem se na něj v tu chvíli zrovna díval. Jeho odpověď mě
přesto překvapila.
Přesně!
-… zvolal. -Teď jste na to konečně kápnul, pane.
Správný krysař musí ze všeho nejvíc připomínat krysu. Musí být mnohem
mazanější než ony a to není snadné, to vám povídám.
Pustíme se do toho, ať jsem hotov. Pak ještě musím do sídla Lejdy Leonory
-Bensnové, čeká mě. -Má tam krysy?
Všichni mají doma krysy.
Řekl krysař a začal se plížit pryč. Styl jeho chůze až znepokojivě připomínal
krysu. Šoural se tichými malými krůčky lehce přikrčený v kolenou. Na štěrku opět
nevydával žádné zvuky. Hbitě přeskočil branku, obcházel kolem stohu a rozhazoval
kolem sebe chutný oves po hrstech. Na druhý den ráno se vrátil a vše zopakoval.
Vrátil se sem ještě den poté a den poté zase. Až konečně čtvrtý den… aplikoval…
otrávený oves, ten ale jenom tak nerozhazoval, pečlivě ho nasypal na
hromádky v každém z rohů stohu.
Máte psa?
Ano.
No, jestli chcete, aby zemřel mučivou smrtí, pusťte ho sem.
Na druhý den si přišel pro mrtvé.
Přineste mi pytel, do kterého je budu moct posbírat.
Důležitě si vykračoval kolem a očka mu zářila pýchou. Byl připraven pochlubit se
senzačními výsledky své práce. Klód vzal pytel a všichni tři jsme hned vyrazili.
Krysař slídil kolem stohu, poté se sehnul, aby si prohlédl hromádku jedu.
Něco tu nehraje.
… zamumlal. Tiše, ale zjevně naštvaně. Přišel k druhé hromádce jedu a klekl si,
-aby ji dobře prozkoumal. -Zatraceně nehraje.
Co se děje?
Neodpověděl, ale bylo jasné, že krysy jed nesežraly.
„Máme tu mazané krysy.“ řekl jsem… Krysař se naštval a dal to jasně najevo pokrčením
nosu a zakousnutím svých dvou žlutých zubů do tenkého spodního rtu.
Jo, leda tak prd.
… Odpověděl mi.
Ty krysy jsou normální, ale někdo je přikrmuje. Musely si královsky nacpat
břicha někde jinde. Žádná krysa neodmítne chutný oves, jedině když je
nažraná k prasknutí.
Poté se krysař otočil… Opět si klekl na zem a začal jed sbírat malou lopatkou a
opatrně sypat zpátky do plechovky. Když skončil,… všichni tři jsme se vrátili na
cestu.
Krysař mlčky postával u pumpy, teď z něj byl poražený muž, jehož tvář prozrazovala
zádumčivé rozpoložení… Po tom svém selhání se stáhl do sebe. Očka ztratila jiskru a
jazyk se mu mrskal kolem žlutých zubů sem a tam. Pohlédl na mě a pak hned střelil
pohledem po Klódovi. Potom začal čenichat kolem… Také se začal lehce
pohupovat a zvedat se na špičky. A poté povídá… tichým tajemným hlasem.
Chcete něco vidět?
Očividně si chtěl napravit svou pověst.
A co?
Něco vskutku úžasného.
Sáhl si hluboko do jedné z kapes svého starého kabátu,… a když ruku pak vytáhl,
svíral v ní obrovského živého potkana.
Dobrý Bože.
Tak, to je ono, he.
Byl přikrčen v kolenou, natahoval krk a pošilhával po nás. Toho velkého potkana
držel stále v ruce,… palcem a ukazovákem mu svíral ocas a držel ho tak, aby zvíře
-nemělo šanci ho kousnout. -Nosíte běžně krysy po kapsách?
-Pokaždé mám jednu nebo dvě po ruce. -Poté si volnou rukou sáhl do
druhé kapsy… a vytáhl malou bílou…
To je fretka?
Krysař se slabě uchechtl. Fretka se ho ani trochu nebála a nechala se držet.
Fretky jsou experti na zabíjení krys.
Držel teď obě zvířata dost blízko u sebe. Čenich fretky byl asi patnáct centimetrů
od potkana. Fretka na potkana zírala růžovýma očkama. Potkan se pokoušel
uniknout nebezpečí.
Teď…
-… Říká. -… Sledujte.
Košili měl u krku rozepnutou. Zvedl potkana výš a nechal ho, aby vklouzl
dovnitř. Opasek zabránil tomu, aby se mu dostal do kalhot… Pak si tam dal i fretku.
Pod jeho košilí to okamžitě začalo vřít. Vypadalo to, že potkan tam běhá a fretka
je mu v patách. -Několikrát oběhli kolem dokola. Malá boule pronásledovala tu větší
a s každým dalším okruhem ji pomalu doháněla, až se nakonec obě boule spojily
v jednu. Bylo slyšet zápasení a pronikavý kvikot. Během celého představení
stál krysař absolutně nehybně. Nohy rozkročené, paže uvolněné, černá očka
zírali do Klódovy vyděšené tváře.
Nakonec… pozvedl paži, sáhl si pod košili a vytáhl fretku ven. Druhou rukou vyndal
mrtvého potkana. Fretka měla na bílém čenichu stopy krve.
„Nevím, jestli se mi to líbilo.“… povídám. Tohle jste určitě ještě nikdy
neviděl, že?
„To máte pravdu.“
Takhle jednou dostanete fakt pořádný kusanec.
… řekl Klód, ale zaujalo ho to a krysař se začal opět naparovat.
Chtěli byste vidět něco ještě lepšího? Něco, čemu byste nikdy nevěřili, kdybyste
to sami neviděli?
Podíval jsem se vedle na Klóda poněkud znepokojeně.
Ano.
Krysař schoval mrtvého potkana do jedné kapsy a fretku do druhé… Poté sáhl a
vytáhl z mošny, pokud dovolíte, druhou živou krysu.
-Kristepane! -Jak jsem řekl, vždy mám jednu nebo
dvě po ruce. Když chcete krysám skutečně porozumět, musíte je mít pořád kolem sebe.
Tohle je starý potkan z kanálu a pořádně mu to klukovi pálí. Vidíte, jak mě
pozoruje, jak přemýšlí, co asi udělám? Vidíte?
-Velmi hnusné. -„Co chcete dělat?“ ptám se. Pojal jsem
podezření, že se mi to bude líbit ještě méně.
Potřebuju provázek.
Klód mu podal provázek. Krysař ho potkanovi omotal kolem zadní tlapky. Ten
se bránil…, ale krysař ho držel pevně.
-Tak. Máte uvnitř stůl? -„Nechceme uvnitř krysu.“ říkám.
Potřebuju stůl, něco s rovným povrchem.
Přešli jsme společně k pumpě, krysař na ni potkana položil a také ho k ní uvázal
provázkem, aby neutekl. Zprvu se tam krčil, vypadal nedůvěřivě… Byl poměrně
velký s černýma očima a jeho šupinatý ocas byl zkroucen na kovovém povrchu
pumpy. Hlavu měl otočenou od krysaře, ale po očku pozoroval, co se chystá dělat.
Krysař trochu poodstoupil a potkan se ihned uklidnil. Posadil se na bobek a
začal si olizovat srst na hrudi. Potom se předními tlapkami poškrábal na čenichu.
Ostatní lidé stojící opodál ho zřejmě nevzrušovali.
Co takhle sázka?
… Řekl krysař. „Ne, děkuji.“ opáčil jsem.
Jenže pak je to aspoň větší zábava.
Na co chcete vsadit?
Že tady toho potkana zabiju, aniž bych použil ruce, celou dobu je budu mít obě v
kapsách.
Bylo zřejmé, že krysař by si rád vydělal. Podíval jsem se na potkana, který
měl zemřít, a udělalo se mi nevolno. Ne proto, že ho čeká smrt, ale že zabití bude
provedeno zvláštním způsobem a s velkou dávkou nadšení.
Použijete nohy.
Žádné nohy.
-Ani ruce? -Ani ruce, ani nohy, nic z toho.
Rozsednete ho.
-To taky ne. -Tak ukažte.
-Klidně. Vsadíme se o libru. -To je blbost, libru nedám.
A kolik dáte?
Vůbec nic.
Tak do toho nejdu.
Teď sáhnul po provázku.
-Dal bych šilink. -Má nevolnost stále narůstala, ale něco
na tom všem bylo jaksi podivně přitažlivé… Nedokázal jsem odejít,
-dokonce se ani pohnout. -Co vy?
„Ne.“
Mám to udělat jen za šilink?
„Tak to nedělejte.“
Sem s ním.
Klód položil šilink na pumpu. Krysař vylovil dvě šestipence a položil je vedle.
Sledujte.
Ukročili jsme vzad, jen my, krysař ne. Naopak, ruce si dal do kapes a naklonil se
ještě blíže k potkanovi. Ten hned zpozorněl. Zdálo se, že se chystá vrhnout
krysaři do tváře. Potom ale začal spíš couvat. Ustupoval po malých krůčcích
dozadu, až dokud mu v tom nezabránil provázek. Krysař se naklonil o něco blíž.
Ani na okamžik ho nespustil z očí. Náhle potkan zpanikařil… a uskočil bokem.
Potkan zpanikařil.
Škubnutí provázku mu téměř muselo vykloubit tlapku. Krčil se na okraji
pumpy, tak daleko, jak jen provázek dovoloval, jemné vousky se mu třásly a
celý ztuhl strachy. Krysařova tvář se k němu přibližovala, velmi pomalu, stále
blíž a blíž. Chtěl jsem ho zastavit, ale nedokázal jsem vydat ani hlásku. Teď se
odehraje něco velice ošklivého, byl jsem si jistý, něco skutečně krutého. -Musel
jsem to vidět.
Obě tváře v tu chvíli nedělilo víc než délka lidské ruky. Potkan se krčil na pumě
strnulý hrůzou. Krysař byl strnulý také, ale způsobem připomínajícím past, co
sklapne.
Na tváři se mu objevil lehký náznak úsměvu.
Pak… náhle… zaútočil. Jako had vymrštil hlavu vpřed a provedl bleskurychlý výpad…
… Poháněný svaly na dolních končetinách.
Na okamžik jsem zahlédl jeho otevřená ústa a…
… dva žluté zuby.
A jak se mu při tom znetvořil celý obličej.
Více jsem opravdu vidět nechtěl. Zavřel jsem oči, a když jsem je otevřel, potkan
byl mrtvý. Krysař si bral svou výhru a plivnutím si pročistil pusu.
A takhle se vyrábí lékořice. Ve všech velkých továrnách na čokoládu se používá
krysí krev. Ne že by na tom bylo něco špatného.
Je mi z vás na zvracení.
A přitom jste to sám jedl určitě mockrát. Lékořicové pendreky se vyrábí
jedině z krysí krve.
Více už slyšet nechceme, díky.
Vaří ji tam v obrovských kotlích, stoupá z ní pára a bez přestání se s ní
musí míchat. Je to tajná přísada všech výrobců čokolády a nikdo o tom neví,… teda
samozřejmě kromě těch krys.
Náhle si uvědomil, že ztratil naše sympatie. V našich tvářích se zračila směs
znechucení a vzteku.
Odvrátil se od nás a už nic neřekl. Pozorovali jsme ho, jak pomalu šouravým
krokem odchází pryč. Při chůzi nevydával zvuky, ani na štěrku.
Zvláštní. Nesežraly ten otrávený oves. Musí tam mít vydatný zdroj potravy.
NA KONCI ČTYŘICÁTÝCH LET BYDLEL DAHL VE WISTERIA COTTAGE V AMERSHAMU,
KDE SE VĚNOVAL PŘEDEVŠÍM PSANÍ CLAUDOVA PSA, CYKLU KRÁTKÝCH POVÍDEK
INSPIROVANÝCH TOUTO OBLASTÍ A MÍSTNÍMI OBYVATELI.
„KRYSAŘ“ POCHÁZÍ Z TÉTO SBÍRKY