Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
НА ОСНОВІ РЕАЛЬНИХ ПОДІЙ
Неймовірно.
Хто зробив цей мотлох?
- Свене! - Що?
Іди подивися!
Мені треба подзвонити!
Дідько!
15 липня 1942 року...
Боже!
...тривога сповістила, що Німеччина почала вторгнення у Швецію.
Почалася війна!
Це німці!
- Вони напали! - Господи.
Вони йдуть по нас.
- Скажемо міністру закордонних справ. - Так.
Що ми зробили не так? Ми робили все, що вони просили.
Зв'яжіть з посольством Німеччини.
Господи...
Але, звісно, нащо їм щадити Швецію?
Норвегія, Данія, Бельгія, Голландія...
- Алло? - Доброго ранку.
Я дзвоню, щоб отримати інформацію.
Щодо вашого нападу на Швецію сьогодні вранці.
Про що ви говорите?
Фріце! Шведи думають, що ми напали.
ХИБНА ТРИВОГА!
- Що? - Ідіоти!
Перепрошую. Так.
Що ж... Пане міністре закордонних справ.
ШВЕДСЬКИЙ ЗВʼЯЗОК
Я піду...
У 1942 році Швеція була самотньою країною, оточеною окупованими німцями територіями.
Вони заявили, що нейтральні, але виконували більшість вимог Гітлера.
Німецьким військам дозволяли їздити країною.
Швеція забезпечувала німецьку армію залізною рудою та шарикопідшипниками.
У цей час майже ніхто за межами Німеччини
не здогадувався, що відбувалося з євреями.
Євреї? Ми тут зайняті — війну намагаємося виграти!
Шведи були не настільки зайнятими.
ПРЕМ'ЄР-МІНІСТР П. А. ГАНССОН
Пане прем'єр-міністре!
Справа щодо єврея? Віддайте міністру закордонних справ.
Євреї?
Я їду в Солваллу. Віддайте Седерстрему.
Потрапити в країну? Ні, віддайте це Йості.
Йості?
Енґцелль, з юридичного. У підвалі.
Він розглядає справи біженців.
ЙОСТА ЕНҐЦЕЛЛЬ ЮРИДИЧНИЙ ВІДДІЛ
Тату, Йоран каже, ти працюєш на Гітлера.
- Чим ти займаєшся? - Це неправда.
Я працюю в дипломатичній службі.
Що це?
Пам'ятаєш, як ти забив м'яч у вітальню Йонссона?
- Так. - Отож.
Йонссон дуже розлютився, але ти не пішов говорити з ним.
Пішов я, і з усім розібрався.
Це дипломатія.
Тато говорить із сусідами Швеції, щоб запобігти військовим діям.
Я думав, він штампує папери в підвалі.
Ну ось.
Їдьмо.
Що ти сказав Йонссону?
Мені довелося вдатися до стилю й майстерності.
Ні!
Він приніс йому бісквіт. То це дипломатія?
Домовимося не чіпати приймач?
Він для того, щоб слухати новини, а не цей жахливий американський шум.
Гаразд.
Тату, то ти печеш бісквіти для Гітлера?
ЮРИ ИЧНИЙ ВІДДІЛ
Ага...
Де мені знайти Енґцелля?
Добридень. Він там.
Це вам.
Справа єврея.
- Пані Йоханссон? - Дякую. Ще одна.
Йоста Енґцелль шість років був головою юридичного відділу,
тобто він був у відділі і в 1938 році,
коли Швеція переконала німецьку владу
ставити в паспортах німецьких євреїв «J».
- Дякую. - Дуже дякую.
Вам цікаво, чому я розповідаю про Йосту.
Він же ніхто.
Де мені знайти шампанське?
Але не перемикайтеся, і побачите, на що здатен ніхто.
Це сталося за рік до того, як я зустрів Йосту.
ЗНОВУ 1942 Р.
- Доброго ранку. - Доброго ранку.
Мене звати Рут Фоґль.
Відсьогодні я тут працюю.
РУТ ФОҐЛЬ
Будь ласка, погляньте на імена. Мені треба забрати сюди сім'ю.
Я справді розумію вашу ситуацію,
але в нас є правила, яких ми маємо дотримуватися, і ми...
Це шум каналізації. До цього звикаєш.
Вітаємо в юридичному відділі.
- Тут 6,2 метра. - Запиши, добре?
Ось тобі ще одна причина.
Це не здорово.
Дозвольте представити пані Рут Фоґль.
Твій стіл там.
- Фоґль? - Так.
- Так... - Так, Фоґль. Вона німкеня.
Вона німкеня?
- СС заарештовує всіх євреїв, яких знайде. - Це все чутки.
Це не чутки.
Вибачте, у мене інша зустріч.
Запишіться, і ми подумаємо, що можна зробити.
- Поки ми нічого не вдіємо. - Гаразд...
- Я вас проведу. - Не треба.
Пані Йоханссон, зі мною на нараду.
Ні, піде Рут Фоґль.
Що за Рут Фоґль?
Вона мене замінить, коли піду на пенсію.
Добридень!
Ось розміри кабінету.
Пане Енґцеллю, не повертайтеся без обіцянки більшого приміщення.
Є повідомлення подальших заворушень у Норвегії.
Нещодавно було заарештовано близько сотні євреїв.
Норвежці забороняють писати про це в пресі.
Нільсе Еріку, подбай, щоб шведська преса теж не писала.
Так. Звісно.
Нільс Ерік Еклунд, або, як його ще називали, «Цензор-Нільс»,
відповідав за шведську самоцензуру через Держінформагентство.
Усі статті, пов'язані з війною, мав схвалити Нільс Ерік.
ЦЕНЗОР
У мене все під контролем.
- Ми закрутили гвинт. - Добре.
Кажуть, Гітлер останнім часом особливо гнівно ставиться до Швеції.
Через пресу.
Що ж.
На цьому завершуємо сьогоднішню нараду.
Так, точно.
Пан Енґцелль теж має для нас звіт.
Пане Енґцеллю.
Вибачте, мені дуже треба йти.
Може, хтось ще поспішає на інші наради.
Якщо так, це цілком зрозуміло.
Я можу лише сказати, що в серпні та вересні
у нас була певна кількість відмов за сильними справами
від імміграційної служби.
ПОЛЬСОН ІММІГРАЦІЙНА СЛУЖБА
Що має на увазі пан Енґцелль?
Лише те, що на нас з кожним днем тиснуть дедалі більше.
І у нас проблеми з простором у кабінеті.
Пан Енґцелль хочете обговорити розміри його кабінету?
Тут?
Так він і сказав. Гадаю, треба враховувати кілька параметрів...
Ну ні. Цього недостатньо.
У Седерстрема, мабуть, туалет більший за наш кабінет!
Спокійно. У нього немає туалету. Ти це знаєш.
Ні?
Ти їм сказав, що ми тут тонемо? Буквально.
У лайні!
Можна про це пізніше?
Дякую.
У Енґцелля консульство Осло на другій лінії.
Прошу.
- Заспокойся. - Я спокійний!
Сам заспокойся! Я намагаюся... У тебе є кращі ідеї?
Енґцелль слухає.
Це Вестрінг. Вітаю.
КОНСУЛЬСТВО В ОСЛО
Як ваші справи?
Дякую, що спитали. Чудово.
- Ну... - Отже...
Гадаю, ви чули про євреїв, яких арештували цими вихідними.
Кожного єврея в Трондгеймі.
- І близько 100 тут, в Осло. - Так, але...
Їх скоро випустять, так?
Один з них — громадянин Швеції.
Потрібен ваш дозвіл подати вербальну ноту,
щоб спробувати звільнити цю людину.
Ага...
Хвилинку.
Це безглуздо! Усе якось безглуздо!
До Енґцелля звертатися немає сенсу!
То що нам тепер робити? На нього не можна покладатися!
Він не наважується говорити із Седерстремом!
- Алло? - Нам треба діяти самим!
- Нам треба... - Треба діяти!
Так, але спокійно.
Так, слухаю.
Ні, я думаю, зараз це не буде доречно.
Це ж лише один!
Дякую за дзвінок.
- До вищої влади! -«Вищої влади»?
- Седерстрема? - Так.
Гадаю, пану Вестрінгу все одно варто подати ноту.
Стокгольм чітко висловився. Ви самі чули.
Громадянина Швеції незаконно посадили!
Ви боїтеся, що вас сваритимуть?
Боюся?
Пане Енґцеллю.
Ми дійшли згоди...
Оскільки ми отримуємо стільки єврейських справ і в кабінеті безлад,
ми пропонуємо архівувати їх якомога більше
якнайскоріше.
Гаразд.
МІЖ ВАРШАВОЮ І БЕРЛІНОМ
ФОН ОТТЕР ШВЕДСЬКИЙ ДИПЛОМАТ
- Сідайте. - О, дякую.
Ви дуже люб'язні.
- Хочете? - Ні, дякую.
- Ви не з Німеччини. - Ні, я зі Швеції.
Що ви робите в Польщі?
Я працюю в МЗС Швеції.
Ти тут від імені шведського уряду?
Так, але боюся, платять жахливо.
А ви?
Характер моєї місії не зовсім військовий.
Це повне божевілля.
Чи відверте збочення.
Перепрошую?
Ви не чули про «Остаточне рішення»?
Ні.
Яке рішення?
Це не рішення.
Це винищення.
Якщо я розповім, пообіцяйте, що повідомите шведський уряд.
- Пане Енґцеллю? - Так?
Німці в Осло звільнили єврея зі шведським зв'язком.
- Що? - Так!
Яким чином?
Вони отримали вербальну ноту, подану шведським консульством.
Але я сказав їм зачекати.
Її прийняли?
- Це дуже неочікувано. - Так.
- Цей чоловік хоче повернутися до Швеції. - І не дивно.
Неси справу в імміграційну службу.
Це дійсно потрібно?
Їх це не стосується. Він громадянин Швеції.
Це правда.
- Осло може видати тимчасовий паспорт. - Так, хороша думка.
А чому так не зробити з усіма?
Ні. Треба дотримуватися правил.
Усі норвезькі євреї в небезпеці.
Просто тому, що ходять якісь чутки...
Пане Енґцеллю, 300 справ на день? Як це можуть бути чутки?
Усі повідомляють, що не знають, куди поділися їхні родичі.
Їх відправили у трудові табори, і про них більше ніхто не чув.
Що ви хочете сказати? Що їх усіх убивають?
Це не документи.
Це люди.
Читайте.
- Пане міністре закордонних справ. - Седерстреме.
Я щойно говорив з одним із наших дипломатів у Берліні.
- Рікертом? - Ні, якимось фон Оттером.
Підлеглим, який порушив протокол.
Чого він хотів?
Він...
Він зустрів офіцера СС, який...
Міністр закордонних справ має пам'ятати, що це лише чутки, тому...
Цей офіцер СС відвідав табір...
де умертвляли євреїв.
Чорт...
Їх змушують думати, що це душ, а насправді це отруйний газ.
Кажуть, вони щодня вбивають тисячі.
Ходить стільки чуток.
Не повідомляйте, гаразд?
Авжеж.
- Добре. - Добре...
- Пане Седерстреме. - Ви нас чули?
Ні.
Зовсім трохи. Я був поглинений своїми думками.
Звичайно, це лише жахливі чутки. Ви ж розумієте?
І навіть якщо з якихось незбагненних причин це правда,
ми не можемо вдіяти геть нічого.
- Ви розумієте? - Так.
Звісно.
- На добраніч. - На добраніч.
Шульц.
Це можливо.
«Шверкович».
Навіщо йому віза?
Він більшу частину юності провів у Швеції: з 5 до 22 років.
Але зараз йому 39?
Він працював перекладачем на шведському заводі шарикопідшипників у Брно.
Читайте між рядків, пане Енґцеллю. Між рядків.
Він єврей.
- Запишу «ні» Шверковичу. - Ще б пак!
«Удома теж було холодно.
Вона підтягнула під себе свої крихітні ніжки,
але тепер дівчинці з сірниками стало ще холодніше».
Тату, ти плачеш?
Ні. Це в мене алергія.
Іноді буває.
Почитаймо сьогодні іншу книгу.
- Усе це потрапить в архів? - Саме так.
Хіба це все «слабкі справи»?
Так.
Такими темпами ми нічого не отримаємо. Треба прискоритися.
- Чому це серед «слабких справ»? - Які прізвища?
Бонді. Два близнюки. Хлопці.
І їхня мати.
Їхня мати вийшла заміж за шведа.
Подружжя живе у Копенгагені, бо їх не пускають до Швеції.
Але не діти — вони досі в Празі.
Він не біологічний батько?
Ні.
Це слабка справа.
Батько — швед. У них є шведський зв'язок.
Такі правила. Я вважаю це жахливим, так само як і ви.
Мені шкода.
Тут є коробки. І тут...
І ще тут.
Геть.
- Панна Нільссон! -«Пані».
Отже. Усі ці коробки треба вниз. Спустіть ліфтом до архіву.
І ще он ті коробки.
Давайте.
- Спершу я занесу їх у ліфт. - Чудово.
Стривайте секунду!
Спокійно.
Пані Нільссон, ця коробка залишається.
Чому це? Вона відправляється в архів.
Ні.
Це не архівувати. Вони повертаються.
- У... - Ні! Дідька лисого!
Вирішіть уже, куди їх подіти.
Куди їх подіти? Відправити в архів!
- Ні. - Заради бога!
- Усе. В архів. - Ні.
Ми ж це обговорювали.
Ми вирішили переважною більшістю, що це все має зникнути.
- Давайте, пані Нільссон. В архів. - Я кажу зупинитися!
Тут я головний.
То ви хочете, щоб ми знову переглянули всі ці заяви,
бо німці звільнили одного-єдиного єврея в Осло?
Він швед.
Ось чому вони погодилися.
Тому я хочу, щоб ми проглянули всі заяви ще раз,
віддаючи перевагу норвезьким євреям.
Та ну, там понад 7 000 заяв!
Якщо ми когось врятуємо,
навіть якщо це лише одна людина, виконуючи свою роботу,
хіба ми не маємо так вчинити?
Я візьму ці коробки, а ви беріть ці.
А імміграційна служба?
Вони нам не потрібні.
- Осло видасть тимчасові паспорти. - Що?!
Минулого разу спрацювало.
- Так, пане Енґцеллю? - Саме так. Точно.
Просто тут суцільна темрява, коли коробки затуляють світло.
Пані Йоханссон, ось 25 норвезьких євреїв із сильним шведським зв'язком.
Відвезіть їх у консульство в Осло негайно.
Скажіть, що це лише початок. Ми можемо дістати ще принаймні 150.
- Пан Седерстрем? - Пані Йоханссон. Отакої.
Усе добре? У Енґцелля в підвалі усе в порядку?
- Проблем немає? - Та ні.
Чудово.
- Дякую, що спитали. - Добре. Чудово.
Просто пан Енґцелль підслухав певні чутки.
Мабуть, брехливі, але...
Буде погано, якщо вони поширяться.
Я нічого не чула. Ні.
От і добре.
То пан Седерстрем їде на південь?
Вибачте! Будь ласка, зупиніть трамвай!
Нам потрібна дещо слабка справа.
Якщо німці схвалять заявку зі слабшим зв'язком,
це створить прецедент, і ми ним користуватимемося.
ПРЕЦЕДЕНТ: РІШЕННЯ, ЯКЕ СЛУЖИТЬ ПРИКЛАДОМ РОЗВ'ЯЗАННЯ ПОДІБНИХ СПРАВ
Є ті хлопчики-близнюки з Праги.
- Діти Бонді? - Так.
Мати живе в Копенгагені.
- Вона вдруге одружена, зі шведом. - Він не біологічний батько?
Ні, але він їм як батько. А хлопці досі в Празі.
Надто слабка. Німці цього не схвалять.
Що? Йосип теж не був батьком Ісуса.
Чи вважатимуть німці, що це слабкий зв'язок?
- Алло? - Нам відмовили.
Тобто — відмовили?
У них немає юрисдикції щодо таких речей.
Дозволу відвідати в'язницю я мусив би просити у Берліні.
От і попросимо.
- Що? - Бувайте, Вестрінгу.
Я знайшла.
Близнюків Бонді.
- Скільки їм років? - Одинадцять.
Фон Оттере.
- Ви їдете до МЗС. - Я?
Консульство в Осло хоче відвідати якусь в'язницю, щоб поговорити з євреями.
Їм потрібен дозвіл з Берліну.
Ви займаєтеся індивідуальними справами. Ось 150 штук.
І ще...
Стокгольм хоче знайти двох близнюків у Празі.
Не питайте чому.
Ось вербальна нота.
Мене звати Йоран фон Оттер.
- Я б хотів... - Прошу, зачекайте.
Хайль Гітлер.
- Це ви швед? - Так.
Чим допомогти?
Хіба ми не повинні...
Пане... Йоране фон Оттере. Нам війну воювати. Переходьте до справи.
Так, розумію.
Наш консул в Осло хоче відвідати в'язницю,
щоб з'ясувати, чи мають в'язні шведські зв'язки.
Я перевірю.
А ще в мене є вербальна нота.
Стосовно?
Пари близнюків, яких розлучили з батьками.
БОНДІ
ТЕЛЕГРАМА
- Дідько. - З в'язницею в Осло теж не пощастило.
Дідько!
Йоста Енґцелль тут?
Гонча Седерстрема.
- Так? - Пан Седерстрем хоче вас бачити.
У мене зараз справи.
- Це не зачекає кілька хвилин? - Не раджу.
- Дуже добро. - Добре. Чудово.
Пане Енґцеллю!
Найвищий представник Німеччини у Швеції, генеральний консул Віктор цу Від.
Генеральний консуле, дозвольте представити голову юридичного відділу.
Пан Енґцелль.
Хайль Гітлер.
Панове, нам стало відомо,
що в Осло нібито є величезна кількість шведських євреїв.
Більше того, схоже, половина єврейського населення Норвегії
може мати право на шведське громадянство.
Ми розглядали лише ті випадки, які...
Пане Енґцеллю.
Ви плаваєте в небезпечних водах.
Не думаєте, що Айхманн може будь-коли закрити цю лазівку?
Хто ця людина, якою погрожує цей німець?
Йому 36 років, і він сидить за більярдним столом.
Але замість більярдних куль там люди на вантажних поїздах.
Він відомий своєю... Як це сказати? Точністю.
І він відповідає за так зване «Остаточне рішення».
На жаль, ми його ще побачимо.
АЙХМАНН ОБЕРШТУРМБАННФЮРЕР
Ми цілком розуміємо.
Пан Енґцелль подбає з особливою обережністю,
щоб відносини між Швецією і Німеччиною залишалися головним пріоритетом.
Так, пане Енґцеллю?
Авжеж.
Тоді більше не гаятиму ваш час.
Панове.
Дякую.
Хайль Гітлер.
Сідайте.
Знаєте, що американці роблять з євреями, які хочуть туди потрапити?
Вони тягнуть з їхніми заявками.
Змушують присилати документ за документом, які підтверджують то одне, то інше,
поки ті не втомляться і здадуться.
Ось як вони чинять.
Велика країна на заході.
Війна майже закінчилася.
І закінчиться вона тим, що Німеччина буде абсолютною суперсилою, повірте.
Якщо ми будемо надто м'які до євреїв, нас за це покарають.
Думаєте, я не знаю, чим ви там займаєтеся?
Що тоді?
Коли всі ваші розумні плани покотяться прямо в пекло,
що ви робитимете?
Ви справді думаєте, що хтось із нас тут, нагорі, захистить вас?
Дідька лисого!
Ми відправимо вас до Москви. Зі свистом.
Цікаво, чому Седерстрем погрожує йому Москвою?
МОСКВА
Шведам було важко вважати Гітлера найгіршим диктатором,
поки Йосип Сталін сіяв хаос.
Шведських дипломатів нерідко приймали вночі.
Коли було найхолодніше,
і ти не знав, чи в твоїй склянці просто горілка.
Дідько!
Схоже, Гітлер знає, що ми робимо.
- Що? Я нічого не казав. - Ні.
Це я винен. Ми поспішали.
Не слід було питати одночасно про близнюків Бонді і в'язницю.
За двома зайцями.
Не можна рятувати одного за раз!
Тоді я пропоную повернутися до нашого традиційного способу роботи.
Чого вам так бракує, пане Гелльстедте?
Ви тут новенька, пані Фоґль.
До вашого відома, євреїв і раніше заарештовували.
І відпускали.
Без нашого розмахування шведськими прапорами.
Мабуть, добре жити з шорами.
Що це за кляті дурниці?
Ми говоримо про норвезьку в'язницю, а не німецький табір!
Хто її найняв? Рекомендації спитати забули?
Видно, не вперше.
- І ти нічого не скажеш? - А що мені казати?
Скажи бодай щось, дідько! Невже все має звалюватися на мене?
Привіт, Стіґу. Як твій день?
Тату, почитаєш мені сьогодні?
- Ні, не сьогодні. - Будь ласка.
Йоране!
Що?
Негайно вимкни цей жахливий шум!
ОСЛО
На світанку 26 листопада 1942 року всі таксі в Осло відправили
з двома поліцейськими в кожній машині
зібрати єврейських жінок, дітей і людей похилого віку.
Доброго ранку.
Що відбувається?
Подзвонив Вестрінг з Осло, повідомив що там зібрали всіх євреїв,
посадили їх на човен і відправили в німецький табір смерті.
Я думав, це була лише гра.
- Лише гра? - Якого біса...
Забрали стількох, скільки влізло на човен.
Жінок, дітей, старих, усіх в'язнів.
Загалом понад 700. Бог знає, куди вони прямують.
Йосто...
Але...
Ну хоч норвезькі справи можна віднести в архів, так?
Будь ласка, заткнися.
Пане Енґцеллю.
Їхні шведські родичі мають право знати.
Я знаю.
Але ця клята цензура діє. Пресі не можна про це писати.
Пробачте. Я думаю, Цензор-Нільса можна вмовити це змінити.
Як? Мені заявитися в його кабінет і попросити скасувати цензуру?
Саме так! А чому ні? Так ви й маєте вчинити.
Шведські родичі замислюватимуться,
чому від норвезьких родичів немає звісток.
Гарантую, будуть питання.
Дуже багато питань.
Тоді преса писатиме вже не про Німеччину.
Писатимуть про Цензор-Нільса, і як він приховував інформацію.
Але я не знаю Нільса.
Він мене не послухає.
А Седерстрема?
Він бос Цензор-Нільса.
Не хотів би я зараз бути в шкурі Нільса,
враховуючи ситуацію з норвезькими євреями.
Так, ваша правда.
У них, мабуть, багато родичів у Швеції.
Ти знав, що багато депортованих євреїв
були шведами?
І коли їхні родичі у Швеції замисляться, куди вони поділися,
почнуть ставити запитання.
Тоді преса більше не писатиме про Німеччину —
писатимуть про Нільса і відділ інформації.
Ви двоє мене зовсім за бовдура маєте?
Дідько!
ПІК ПЕРЕСЛІДУВАНЬ ЄВРЕЇВ У НОРВЕГІЇ
Як у біса це потрапило в газети?
Я вирішив, що рано чи пізно новини дійдуть до Швеції.
Пізно було б краще.
Нас завалювали дзвінками від громадян, які вимагають діяти.
А мене лають з Берліну.
Бляха!
Так, так...
Хто відповідає за євреїв?
Седерстрем?
Прем'єр-міністр поставив питання.
Хто ними займається?
Євреї...
Чудово. Ми не знаємо, хто відповідає за євреїв.
Поки що це не було нагальною справою.
- Тепер це не так. - Звісно.
То хто?
- Я б сказала, Енґцелль. - Йоста Енґцелль. З юридичного.
І де він?
- Викличте його негайно. - Так.
Бляха, тягніть його сюди!
Дивовижно. Неймовірно.
- Що робить Енґцелль? - Говорить з Осло.
Вже ні.
Енґцеллю.
Що за лайно відбувається в Норвегії?
Можна очікувати, що їх повернуть?
- Євреїв? - Так.
Це навряд чи.
Вони посилають скандинавів у табори смерті?
Судячи з усього, так.
У табори смерті?
Даруйте, це означає, що ми маємо вважати ці чутки правдою?
На човні є шведи?
Один.
Але це помилка.
Про що ви?
Схоже, німці пощадили всіх євреїв зі шведським зв'язком.
- Вони досі тут. - Не може бути.
- Жодних сумнівів. - Усі?
До того, як німці зібрали всіх норвезьких євреїв,
ми подали ноти щодо євреїв, які мали шведський зв'язок.
Ось 25.
Тих євреїв пощадили.
А це вже світло в темряві.
То що тепер робитимемо?
Преса вимагає, щоб ми діяли, а Гітлер хоче, щоб мовчали.
Є пропозиції?
У Норвегії залишається близько сотні євреїв.
Але їх скоро, напевно, депортують.
Хіба що Швеція їх прийме.
Швеція прийматиме євреїв?
Навряд чи.
Тоді кожен єврей Європи захоче приїхати до Швеції.
Зрештою, це кілька мільйонів.
Гітлер вважатиме це прямою образою.
А якщо це влаштувати неофіційно?
Неофіційно?
Продовжуйте.
Преса дізнається, що ми подали неофіційний запит до Німеччини
щодо прийняття норвезьких євреїв.
Оскільки це неофіційно, пресі не можна про це писати.
- Так? - Господи...
Так німці не втратять обличчя.
Ми діємо, але не діємо.
- Звучить добре. - Даруйте...
- Зробимо це? - Це...
Ми просто пустимо купу євреїв у Швецію бездумно,
без рішення парламенту?
- Ми не пускаємо бездумно. - Ні.
Німці можуть навіть не дозволити.
Але преса замовкне.
Це ідеально.
Засідання перенесено.
- Пане міністре, я... - Засідання перенесено.
Господи!
Енґцеллю, залиштеся.
Насамкінець хочу нагадати, що я ваш безпосередній начальник.
Тобто ви доповідаєте мені.
Якщо хтось вирішить іти проти наших правил,
знайте, що наш представник у Москві, пан Ассарссон,
з радістю поміняється посадами.
Ніхто не хоче роботу Ассарссона в Москві?
Зараз у нас 50 000 з Голландії.
Тут французи збирають скільки можуть у Парижі.
Ви чули про неофіційні телеграми зі Швеції?
Шведи безсоромно користуються своїм становищем.
Просто тому, що Герінґ чомусь має слабкість до цієї фарсової країни.
Але ж ви за цим наглядаєте?
Ясна річ.
Шведи більше не набридатимуть. Вони знають своє місце.
Добре.
Через норвежців, чий шведський зв'язок підтвердили,
я виявив ще 25 євреїв з Бельгії і Голландії, про яких треба зробити запит.
Двадцять п'ять у пана Енґцелля.
МОЖЛИВИЙ
- Гелльстедт? - У мене 20.
- Двадцять? - Так.
- Галлонстен? - Так? У мене десять.
І в мене 25.
Фоґль?
Вісімдесят п'ять.
Недостатньо.
Довгостроково індивідуальні ноти не діятимуть.
Треба створити прецедент з ширшим охопленням.
То що нам робити?
Близнюки Бонді.
Але цю справу відхилили.
Ми можемо знайти справу, у якої більше шансів на схвалення?
Пробачте, пане Енґцеллю. Це чудова справа.
Вона достатньо слабка.
Але вам доведеться звернутися ще вище.
Покажіть справу ще раз.
Це був би бюрократичний трюк.
Фон Оттере!
Я тут!
О, дякую.
І Енґцелль знову відправив шведських дипломатів до МЗС Німеччини.
Вони зустрілися з бюрократом Мартіном Лютером.
Ні, він не був родичем того, відомішого.
Він був правою рукою міністра закордонних справ Німеччини Ріббентропа.
У мене є дещо від Єви Браун.
Дивіться.
Це від Єви Браун. Але в пакунку було ще й це від фюрера.
Панцир черепахи від фюрера.
Хіба це не ...
Спробуєте?
Їх заарештували під час рейду в Празі.
Не може бути!
А діти — громадяни Швеції?
Теоретично — так. Але, на жаль, не на папері.
Проте зв'язок очевидний.
Їхній батько — громадянин Швеції.
Але діти — євреї?
Репутації Німеччини в Швеції пішло б на користь,
якби цю проблему вирішили.
Ви хочете сказати, що пара єврейських близнюків у Празі
має право на шведське громадянство?
Так.
Гаразд, Прошу. Де саме вони зараз?
Ми не зовсім упевнені, але, можливо, в Терезієнштадті.
Терезієнштадт? Чудово! Я організую вам дозвіл.
Що таке?
Їх везуть до батьків.
- Ось так! - Ага...
Спокійно.
Я принесу нам кави і тістечок.
Замовляйте що хочете.
Вергуни.
А мені кремове тістечко.
- Мені теж вергуни. - Замовляйте.
- Може, візьмемо буханець? - Солодкий.
Ти без кремового тістечка — буде буханець.
Думаю, треба взяти великий торт.
Ми святкуємо!
Аби це якось виправдати. Тут до бюджету суворі.
Я заплачу,
бо піду на пенсію, і мені навіть сухарі будуть не по кишені!
- Давайте. - Так!
Європою і світом рознеслося слово,
що євреї можуть отримати дипломатичний захист, написавши у Швецію.
Пане Енґцеллю.
Це лист від жінки з Солт-Лейк-Сіті.
Вона хоче вивезти племінника з Австрії.
Який зв'язок?
Він працює на шведському заводі підшипників у Відні.
Схвалюємо.
Тут людина в дитинстві кожне літо проводила у Швеції.
Угорець, що навчався в Уппсальському університеті.
Чоловік, який працював у транспортній компанії у Гетеборзі.
Це можна схвалити.
Стара тітка, яка живе сама в Гетеборзі.
ХОЧЕТЕ ТОТАЛЬНОЇ ВІЙНИ?
Райхсфюрере.
Пробачте, але шведи подають купу запитів про шведських євреїв.
Скільки?
Кожна територія зі шведським консульством подавала вербальні ноти
щодо євреїв нібито зі шведськими зв'язками, тому...
Їх чимало.
То шведи серйозно намагаються рятувати євреїв?
Так, і це створює подальші проблеми.
Неймовірно!
Чим більше часу наші чиновники займаються «Остаточним рішенням»,
тим більше вони...
Як би це сказати?
Вони починають думати.
Вони не всі віддані націонал-соціалісти.
Тоді змініть правила.
«З 31 березня
іноземне громадянство більше не видаватиметься як виняток».
Що? Покажи.
Чому вони змінили правила?
Якщо вони хочуть бюрократичної війни,
то вони її отримають.
Ми б хотіли знати, чи нові правила, які скоро набудуть чинності,
розповсюджуються на наполовину євреїв.
Наполовину євреїв?
Авжеж.
Важливо, щоб ми правильно це зрозуміли.
А чвертьєвреї?
Їх це, мабуть, теж стосується. Я можу перевірити.
А євреї на одну восьму?
Давайте я запишу ваші питання і потім дам відповідь.
Чудово.
Бо ще є євреї на одну шістнадцяту і євреї на одну тридцять другу.
Які правила щодо них? Це ми вже мали б знати.
Я спитаю про це.
Прекрасно.
Тоді ми зачекаємо із введенням нових правил, поки ви їх не прояснили.
Зрештою, ваш власний фюрер сам на одну шістнадцяту єврей,
і було б прикро, якби його теж довелося депортувати.
Будапешт — 20.
На сім більше, ніж минулого разу.
- Енґцелль? - Енґцелль тут.
Відень — 75.
- Що в біса відбувається? - Вибачте, що ви маєте на увазі?
Берлін тисне на мене,
оскільки ми нібито заявляємо, що купа євреїв — шведи.
- Ну... - Що це все за справи?
Чому їх не відправляли в імміграційну службу?
Чому не показували мені?
Не було причин. Це громадяни Швеції.
Я це бачу не так!
Ось, як я це бачу: це євреї, чиєї ноги у Швеції не було!
Прошу, Польсоне. Спокійно.
Наша офіційна позиція — нейтралітет.
Ти називаєш це нейтралітетом?
Чого ви всі не розумієте, сидячи тут...
Ви граєте з...
Ви гадки не маєте, що...
Що це за клятий шум?
Це каналізаційні труби.
Так. Усе лайно біжить сюди аж з третього поверху.
Каналізація?
Ми просили більший кабінет, але нас проігнорували.
У мене записані розміри.
Обережно, Енґцеллю.
Обережно.
Усі ви пильнуйте.
На чому ми зупинилися?
Наскільки можна бути наївним?
У жодному разі. Енґцелля треба дисциплінувати.
Це ще й гроші. Приймати євреїв не безкоштовно.
Це коштує грошей.
Точно! Це коштує грошей!
Я знаю, хто може втихомирити Енґцелля.
Покличте Еренпрайса!
Панове.
ЕРЕНПРАЙС ЄВРЕЙСЬКА КОНГРЕГАЦІЯ
Пане Енґцеллю.
Ми вдячні як ніхто за все те, що ви робите.
Ми робимо свою роботу.
Кожен, хто сюди приїжджає... Вони, так би мовити, не всі банкіри.
У них немає речей. Усе конфісковано.
Вони просто бідні.
То де нам брати гроші?
Даруйте. Ви кажете «нам». Тобто ви допомагаєте...
Це означає, що ви відповідальні за тих, хто сюди приїжджає?
Це трохи парадоксально.
Чим більше людей, яким ви допомогли, тим менше можемо допомогти ми.
Чи справді це було так?
Так, за шведським законом 50-річної давнини,
усі релігійні громади несуть фінансову відповідальність за своїх членів.
І тепер у шведсько-єврейської конгрегації майже закінчилися гроші.
То ви, як конгрегація, будете змушені їм відмовити?
Ні, ми нікому не відмовляємо. Ми так нізащо не вчинимо.
Але...
Знов же, де нам брати гроші?
Це справжній Гордіїв вузол.
Панове.
Що таке Гордіїв вузол?
Складна проблема з простим рішенням.
Прийшов лист від батьків Бонді.
- І? - Близнюки не приїхали.
Але...
Зв'яжися з німцем, який схвалив ноту.
- Нехай пояснить. - Це неможливо.
Його звільнили і відправили в концтабір.
Він підсиджував міністра закордонних справ.
Нам відомо, де близнюки?
Можливо, у таборі в Терезієнштадті.
«Можливо»?
Ми можемо це підтвердити?
Завжди можна поїхати туди й подивитися.
Непогана ідея, Галлонстене. Приємно, що ти допомагаєш.
БІЛЯ ТЕРЕЗІЄНШТАДТУ
Здається, дорога правильна.
Чудово.
Мені страшенно хочеться дичини. Може, паштет з птиці.
Думаєте, тут можна його дістати?
Сумніваюся.
Ваші документи.
Шведи?
Чого ви хочете?
Ми працюємо на шведське посольство і хочемо розпитати про двох дітей.
Вони громадяни Швеції і нібито знаходяться в цьому таборі.
У вас є дозвіл?
Ми говорили з Берліном.
Але вони ще не встигли, а це терміново...
- Він... забрав наші паспорти. - Так, забрав.
Спокійно.
Не можна, панове.
Тоді їдьмо назад.
Нам не можна зайти на хвилинку?
У нас кілька коротких питань.
Назад!
Так. Ми зрозуміли.
- Що це за місце? - Виглядає не так вже й погано.
Не зовсім пташиний паштет.
Дякую.
Мені те саме. Дякую.
Перепрошую. Можна дещо спитати?
Ми шукаємо пару близнюків. Кажуть, вони в цьому таборі.
Ви не знаєте, як нам про них дізнатися?
Що ви робите?
Може, ви знаєте когось, хто працює в таборі? Наприклад, охоронцем.
Ми заплатимо.
Близнюки живі.
Слава Богу!
Як ми й підозрювали, вони в таборі в Терезієнштадті.
Але є «але».
Це так званий транзитний табір.
- Це означає, що... - Їх перевезуть.
Ми прийдемо до кожного в МЗС Німеччини. Я піду до міністра закордонних справ.
Седерстрем тобі не дозволить просто через якихсь дітей.
Хто сказав, що я їду через Седерстрема?
- Пані Фоґль. Приєднаєтеся? - Звісно.
Я не хочу вплутуватися.
Розумію.
Просто у нас є шанс створити прецедент.
Якщо ми повернемо дітей додому,
це означатиме, що ми можемо прийняти ще більше євреїв.
Ми всі знаємо, що відбувається.
Якщо щось піде не так, відповідатимете ви.
Ви розумієте?
Задовго до Дня Д, задовго до того, як радянські війська розгромили Берлін,
три шведські дипломати за дорученням Енґцелля
атакували МЗС Німеччини.
Я до гера Ґрюндгерра.
- Проходьте. - Дякую.
Я до гера Ґробґельда.
Дякую.
Я до гера Ґетца.
Мабуть, це була найсильніша атака шведського тигра з часів...
Та за весь час.
Ви прийняли вербальну ноту щодо пари 11-річних близнюків
і пообіцяли...
Ми будемо вдячні за негайну і позитивну відповідь на наше прохання.
- Це погано. Погано. Це... - Седерстреме...
Заспокойтеся.
Це щодо возз'єднання дітей з їхніми батьками у Швеції.
Де діти?
Чому ви не прийшли до мене?
Якщо німці засмутяться... Можемо зробити догану юридичному відділу.
Догана. Добре. Дуже добре.
Це покаже німцям, що ми діємо. Чудово, пане міністре закордонних справ.
Пане міністре, ми домовлялися, що я подзвоню вам після обіду.
Ви щось чули з Берліну?
Дітей відпускають додому. Але ви влаштували жахливий безлад.
За годину в кабінеті Седерстрема.
- На цьому все. - Так. Дякую.
Нашу людину в Москві замінюють.
Розумію.
Ви хочете, щоб я порекомендував людей, які...
Ні. Ми хочемо, щоб його замінили ви.
Ви і ваш відділ.
Перевезти зараз цілий відділ до Москви здається...
Вирішено.
МОСКВА
Ого! Сьогодні вечірка?
Представництво.
Як мило.
Ви сьогодні молодець.
Дякую.
До речі, чого хотів Седерстрем?
Здебільшого привітати нас з поверненням дітей Бонді.
Зрозуміло.
То вам підвищать платню?
Для цього я мав би досягти миру у всьому світі.
Це зробимо завтра.
- На добраніч. - До зустрічі.
- Добраніч. - Добраніч.
Пане Енґцеллю.
За тиждень близнюки Бонді возз'єднаються з їхніми батьками в Копенгагені.
Пам'ятаєте, які ми отримали відгуки, коли преса написала про Норвегію?
Що, якби преса написала про близнюків Бонді?
Ви маєте бути там особисто!
Візьміть когось, хто вас сфотографує.
Когось?
Знаючи вас, ви натякаєте на себе.
Ні.
Ні, не мене. Когось іншого.
Діти Бонді повертаються завдяки вам.
Якщо хтось і має їхати, то це ви.
До речі про Швейцарію...
Що ти скажеш щодо мого переведення за кордон?
- До Швейцарії? - Ні, не до Швейцарії.
Як це? Йде війна.
У дипломатії не буває перерв.
До США? Дітям би сподобалося.
Так, точно.
Пані Енґцелль. Давно не бачилися.
Сподіваюся, у вас є шуба. Або доведеться в неї інвестувати.
Шуба?
Щоб пережити зиму.
У Москві.
- У Москві? - Так.
Яке чудове приміщення.
Можна вас на пару слів, пане міністре закордонних справ?
Я не розумію, чому мене переводять.
Операція з Бонді пройшла добре.
Саме так.
Нам у Москві потрібна гарна людина, така, як ви. Це важливо.
Важливо для Швеції. Ми всі маємо робити свій внесок.
Але ви маєте обговорити це з дружиною.
- Мені дуже подобається це приміщення. - Так...
Інґрід?
Ти найсумлінніша людина у Міністерстві закордонних справ.
Що сталося?
Пробач мені.
Але... Що ж...
Якщо ти їдеш, то їдеш без мене й дітей.
Прошу, не кажи так.
Москва, Йосто? Москва!
Так...
КОПЕНГАГЕН
- У мене погане передчуття. - Чому?
- У мене німецький паспорт. - Хіба це зараз не добре?
І ми йдемо за моїм дипломатичним.
- Вона зі мною. - Так.
Ти знаєш, чому тут скрізь німецькі солдати?
Мабуть, євреї.
Гадаю, їх збирають.
КОПЕНГАГЕН
- Мабуть, це... - Так.
Перепрошую. Ви пан і пані Бонді?
- Йоста Енґцелль? - Так, це я.
Гер Енґцелль...
«Я вам хочу дуже подякувати.
Ви хороший "менш".
Щиро вам дякую».
- Станете в ряд? - Так.
Зробимо фото, перш ніж...
Готові?
Один, два, три.
Де мої діти? Чому їх тут немає?
Лукасе!
Матео!
Матео! Лукасе!
Де мої діти?!
Лукасе!
Де мої діти?
Де... Де мої діти?
Я подзвоню в Берлін.
Де мої діти?
Пробачте.
Вам нема за що вибачатися.
Нема за що.
Де в Німеччині живе ваша родина?
У Любеку.
Я не була в них п'ять років.
Пане Енґцеллю?
Ви розумієте, що відбувається в Данії?
Вам треба скасувати візу.
Думаєте, я не знаю?
ПАСПОРТНИЙ КОНТРОЛЬ
Я зв'яжуся з іншими, щоб вони зустріли нас у Стокгольмі.
Пане Енґцеллю!
- Пане Енґцеллю! - Що?
А ти куди зібралася? Тобі не можна.
- Я з паном Енґцеллем. - Що відбувається?
Вашій подрузі не можна до Швеції.
- Вона моя помічниця. - Це не допоможе.
Що це за дурниці? Вона має право в'їхати до Швеції.
Ось дипломатичний паспорт. У неї німецький.
Ви про цей?
Поки це діє, її рід не може в'їхати без спеціальної візи.
Я мала б вам сказати.
Я голова відділу, яка видає візи, про які ви говорите.
Я даю їй дозвіл в'їхати до Швеції.
Не знаю, як там у вас у Стокгольмі,
а тут ми дотримуємося закону.
І такі, як вона...
Назад до Німеччини!
Та спокійно ви!
Розберетеся потім.
- Я про це повідомлю! - Досить!
Ви за це заплатите! Я подбаю.
Пані Фоґль, я говорив зі шведським посольством у Копенгагені.
Ви маєте повернутися до Данії.
Хтось із посольства зустріне вас на митниці.
І ви будете там.
У посольстві.
Добре.
Як ви?
Нормально.
Ваш останній візит до Любеку...
Чому ви там були?
Шукали свою родину, так?
- Знайшли? - Ні.
Ні. І в паспорті вам поставили «J».
Як ви повернулися до Швеції?
Пощастило.
Пощастило?
Зараз потрібна не удача.
Дідько.
Клята залізниця.
Ось він.
- Пане Енґцеллю. - Так.
Так, ми... У нас обмаль часу.
Треба працювати швидко й ефективно.
Треба до міністра закордонних справ.
Не було потреби везти мене.
- Швидше! - Так, ми ідемо!
- Порядок? - Так.
- Рушай, Гелльстедте! - Ой!
- Нам треба... - Це терміново!
У нас проблема.
Двигун треба прогріти.
- Ми можемо їхати? - Їдь!
Постукайте по ньому.
Так? Так постукати?
- Заводь машину! - Спокійно!
Негайно!
Давай. Зачинимо двері.
Дякую.
Вибачте, панове, але міністр закордонних справ зайнятий.
Ні, вибачте нас, пане Седерстреме.
Дуже ймовірно, що всіх євреїв Данії арештовують для депортації.
Як у Норвегії.
Ми знаємо про ці чутки, і були вжиті заходи.
Будьте певні. Прошу.
Дозвольте спитати, які саме заходи.
Посольство в Берліні отримало вказівку дізнатися про ситуацію.
Що дізнатися? Це правда! Я бачив це на власні очі!
Чого вам, пане Енґцеллю?
Ви хочете скасувати візу?
Ми нейтральна нація.
- Це спільна вигода. - Переважно їхня.
Ви б краще ризикували німецькою окупацією?
Навіть якби ми хотіли скасувати візу, ми не можемо.
Бо за нашим імміграційним законодавством, шведські євреї фінансово зобов'язані.
Чи ви збиралися сьогодні вранці змінити закон 50-річної давнини?
Мабуть, варто почекати.
Почекати? У вас сонячний удар?
Енґцелль говорив з німцями? Ні.
Там воєнний стан. Звісно, на вулицях були німці.
Це не стосується євреїв.
Ви що, зовсім хворі на голову?
Ви не думаєте, що євреїв збирають?
Збирають.
Їх збирають.
Час відмотати.
Звідки Цензор-Нільс це знає?
Перш ніж стати Цензор-Нільсом, він був у Копенгагені.
Там він познайомився з посланником Німеччини.
І коли німці вирішили зібрати всіх євреїв у Данії,
Нільс дізнався одним з перших.
Нільс попросив свого німецького друга приїхати до Стокгольму
і повідомити шведський уряд.
Рішення прийшло з Берліну?
Про скількох євреїв ідеться?
Якщо це правда, це дуже серйозно.
- То прем'єр-міністр знає? - Так.
Вони хочуть, щоб Берлін підтвердив, що це правда.
«Що це правда»? Вони думають, що німці скажуть, якщо попросимо?
Ви спитали Седерстрема про візи?
Він сказав, що це питання грошей.
Точно.
Весь час питання грошей.
- Пані Йоханссон. - Так?
- Гаммаршельд тут? - Та він завжди тут.
Гелльстедте, Галлонстене, ходімо.
Ми розв'язуємо Гордіїв вузол.
Куди ми йдемо?
Я йду до Гаммаршельда.
Але ви, Галлонстене... У місті є датський священник у вигнанні.
Приведіть якнайшвидше до Гаммаршельда. Я чекатиму там.
Не знаю навіщо, але гаразд.
А ви, Гелльстедте, маєте влаштувати
зустріч у кабінеті міністра закордонних справ з міністром та Еренпрайсом.
Без проблем. Я влаштую.
Але Седерстрему не можна про це знати.
- То що мені робити? - Розберіться.
- Можна залучити Цензор-Нільса? - Залучайте кого завгодно.
Пробачте, що вриваюся у такий нецивілізований спосіб.
ГАММАРШЕЛЬД ДО ТОГО, ЯК СТАВ ВІДОМИМ
Але в мене Гордіїв вузол, який ви можете допомогти розв'язати.
Ти впевнений, що цу Від хотів зустрітися тут?
Так...
Принаймні так він сказав.
А Седерстрема не має бути на цій зустрічі?
Він зараз у машині. Може, почнімо без нього?
Можна?
- Пане Еренпрайсе. - Так?
Здається, я знайшов меч для нашого Гордіївого вузла.
Що?!
Саме так. Про що ви?
Спосіб обійти закон,
який накладає на єврейську конгрегацію фінансову відповідальність за біженців.
Пан Гаммаршельд не лише секретар у Міністерстві фінансів.
Він ще й голова генеральної ради Центрального банку.
Може, поясните?
Щоб обійти фінансову відповідальність,
ми викликали датського священника у вигнанні, Йогана Крузе.
Шведський уряд пропонує позичити вам 20 мільйонів крон,
які стануть фінансовою допомогою данським біженцям у Швеції.
Я у вигнанні, пам'ятаєте?
Ми позичаємо гроші не Данії.
Швеція позичить гроші вам. Особисто.
Бо ви можете врятувати життя данських євреїв.
А ми не можемо.
Двадцять мільйонів?
Ми призначимо майбутню державу Данію гарантом.
Усе, що ви сказали, відколи я увійшов у ці двері,
найдурніше й найбожевільніше, що я коли-небудь чув.
Це шведська логіка?
Як ви прийшли до цього клятого плану?
Давайте контракт.
Оскільки гроші тепер у данського священника у вигнанні,
пан Еренпрайс більше не має нести фінансову відповідальність.
Це означає, що більше немає перешкод
для прийому в нас данських євреїв.
Чудово!
І ви все це зробили сьогодні вранці?
Це... Це диво.
Ні, це бюрократія.
Чекайте! Що це за зустріч, на яку мене не запросили?
Ми щойно вирішили питання, як надати євреям безпечний шлях до Швеції.
Навіщо?
Через те, що відбувається в Данії.
Зрозуміло.
Панове, ми...
Ми отримали підтвердження з Берліну?
Ми знаємо, чи чутки правдиві?
Ні, не отримали.
Панове, я пропоную ще трохи потерпіти.
Седерстреме.
Нас відвідав німецький інформатор. Енґцелль сам був у Копенгагені.
Ще раз, пане міністре,
уряд Швеції не повинен діяти на основі чуток.
Ми ризикуватимемо нападом німців, бо ми віримо чуткам?
- Ні. - Ні.
Пропоную зачекати, доки не отримаємо підтвердження з Берліну,
правдиві чутки чи ні.
- Ми можемо їм подзвонити? - Гарна пропозиція, пане міністре.
- Пане Еренпрайсе. - Так?
Смиренно дякую за ваш час.
Пане Гаммаршельде, дякую, що приділили час.
Дуже люб'язно, що ви завітали.
І пане Енґцеллю, ви б не були ласкаві виконувати свої обов'язки?
Але ми...
Негайно, будь ласка.
- Але ми... - Дякую, панове.
- Ми знайшли рішення! - Енґцеллю...
- Немає причин... - Виконуйте свої обов'язки, Енґцеллю.
Дякую. Ідіть.
Ось ви де! Добре.
Міністр закордонних справ дав вам добро?
Ні. Усе в підвішеному стані.
Хіба Седерстрем не сказав вам виконувати свої обов'язки?
Так, він...
Сказав.
Пані Йоханссон, у вас є досвід організації пресконференцій?
Ні.
Перепрошую. У будівлі зараз проходить пресконференція.
- Ви запросили половину Швеції? - Хіба це не добре?
Добрий вечір і ласкаво просимо.
Зараз я зачитаю комюніке
від шведського уряду.
«Висунуті раніше вимоги отримання візи для євреїв, що в'їжджають у країну,
відсьогодні скасовано».
Якого біса? Що він каже?
«Таким чином усіх єврейської релігії тепер чекають на шведській землі».
Ви про данських євреїв, які хочуть покинути Данію?
Я говорю про всіх євреїв.
«І якщо якась країна виступить проти,
будуть серйозні наслідки».
Про які саме серйозні наслідки мова?
Зараз ми не готові на це відповісти.
Енґцеллю!
Зараз 18:30. Це новини.
Сьогодні, 2 жовтня, уряд скасовує візові вимоги
для всіх осіб єврейського походження.
Це означає, що вимоги щодо візи, які діяли досі
для євреїв, які в'їжджають до Швеції, цим було скасовано.
У комюніке додається,
що якщо якась країна буде проти цього нового рішення,
це призведе до серйозних наслідків.
Отже, усіх єврейської релігії тепер вітають на шведській землі.
Свене?
Що таке?
- Дивись. - Що?
Дивись.
Що тепер?
Сто двадцять?
Їх мають бути десятки тисяч. Де вони?
У Швеції.
Гітлер чекає вас у своєму кабінеті.
Чому ми ще не окупували цю жалюгідну країну?
Чи сталося так насправді?
Так.
Даґ Гаммаршельд позичив гроші уряду одному данцю.
Швеція пригрозила «серйозними наслідками» під час прес-конференції.
І тисячі біженців перетнули Ересунн.
А хід війни змінився і німці відступили.
Ось і ви.
Седерстреме, Енґцеллю.
Слухайте. «Вашингтон Пост» пишуть про нас.
«Єдина світла пляма у вічній темряві».
Слухайте.
«Швеція стала моральною супердержавою,
врятувавши єврейське населення Данії».
Енґцеллю, скажіть. Що вас змусило скликати пресконференцію?
Що ж...
Седерстрем наказав мені займатися своїми обов'язками.
Седерстреме, чорт забирай... Ви просто на вагу золота.
Щодо цього не знаю. Ви перебільшуєте.
Порятунок євреїв, тепер ця американська стаття...
Це велика справа.
Ми всі зробили свій внесок.
Точно.
Але мені потрібен ваш гострий розум
і ваша здатність чинити правильно у правильний час.
Дякую.
Для мене честь служити вам, пане міністре закордонних справ.
Усе, що потрібно. Я до ваших послуг.
Так.
Тому ви будете нашим посланцем.
- Он як? - У Москві.
Я?
Так.
Тоді я вперше почув про Йосту і його відділ.
Вони довели, що звичайні люди можуть кинути виклик історії
і змінити ситуацію.
Привіт.
- З поверненням! - Дякую.
З поверненням.
Привіт.
У мене страшенна алергія. З очей і носа постійно тече.
Добре, що ви повернулися. У нас багато справ.
А я жахливо друкую.
У нас для вас нові заяви.
Ви удвічі ефективніша за інших.
Тож нам вас бракувало.
Настав час зробити наступний крок.
Настав час мені зустрітися з Йостою.
Мій син заснував джазовий гурт, і я обіцяв відвідати його концерт.
- Як гарно! - Тут кожен при своїй думці.
Як на мене, там забагато гудіння.
- Вибачте, я шукаю Йосту Енґцелля. - Так, це я.
Рауль Валленберг.
Ми говорили по телефону, що я заїду розпитати про вашу роботу.
Боюся, мені треба піти,
але пані Фоґль, пан Галлонстен і пан Гелльстедт
усе вам розкажуть.
Авжеж.
- Вітаю, пане Валленбергу. - Дякую.
ЙОСТА ЕНҐЦЕЛЛЬ НІКОЛИ НЕ ГОВОРИВ ПУБЛІЧНО
ПРО СВОЮ РОБОТУ З ЄВРЕЯМИ ПІД ЧАС ДРУГОЇ СВІТОВОЇ
Ну ж бо, тату! Вона гойдає!
Правда, класно?
ВІН ПРОДОВЖИВ ПРАЦЮВАТИ В ДИПЛОМАТІЇ І ПОМЕР У 1997 Р.
ЯК НЕВІДОМИЙ ШВЕДСЬКИЙ ГЕРОЙ ВІЙНИ У 100 РОКІВ
СИСТЕМУ ТИМЧАСОВИХ ПАСПОРТІВ, ІНІЦІЙОВАНУ ВІДДІЛОМ ЙОСТИ ЕНҐЦЕЛЛЯ,
ДАЛІ РОЗВИНУЛИ В БУДАПЕШТІ РАУЛЬ ВАЛЛЕНБЕРГ І ПЕР АНГЕР
ШВЕЦІЯ
У РЕЗУЛЬТАТІ РОБОТИ ЕНҐЦЕЛЛЯ БУЛО ВРЯТОВАНО ПОНАД 100 000 ЄВРЕЇВ
Переклад субтитрів: Ольга Галайда