Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
MEGTÖRTÉNT ESEMÉNYEK ALAPJÁN
Hihetetlen.
Ki a franc gyártotta ezt a szart?
- Sven! - Mi van?
Nézd meg magad!
Telefonálnom kell!
KÜLÜGYMINISZTÉRIUM
Bassza meg!
- 1942. július 15-én... - Jézusom!
...a riasztó jelezte, hogy Németország megkezdte Svédország megszállását.
Ideért a háború!
A németek azok!
- Megtámadtak minket! - Édes istenem!
Itt vannak, eljöttek értünk!
- Értesítsük a külügyminisztert! - Igen.
Mi rosszat tettünk? Mindent megtettünk, amit kértek.
Hívja fel a német nagykövetséget!
Uramisten...
Persze, világos. Miért épp Svédországot kímélnék meg?
Norvégia, Dánia, Belgium, Hollandia...
- Halló? - Jó reggelt!
Azért telefonálok, mert információt szeretnék kapni arról,
mi az oka annak, hogy önök reggel megtámadták Svédországot.
Mi a fenéről beszél?
A svédek azt hiszik, megtámadjuk őket.
TÉVES RIASZTÁS
- Mi? Az meg hogy lehet? - Idióták!
Elnézést!
Nos... Hát akkor, külügyminiszter úr...
A SVÉD KAPCSOLAT
Én visszamegyek a...
1942-ben Svédország magára maradt azon országok között,
melyeket elfoglaltak a németek.
Bár semlegesnek nevezték magukat, teljesítették Hitler legtöbb kérését.
A német csapatok átvonulhattak az országon,
a svéd ipar pedig vasérccel
és golyóscsapágyakkal látta el a német hadsereget.
Ekkor még a németeken kívül senki nem tudta pontosan,
hogy mi is történik valójában a zsidókkal.
Zsidókkal? Mi azzal vagyunk elfoglalva, hogy megnyerjük a háborút!
A svédek nem voltak ennyire elfoglalva.
P. A. HANSSON MINISZTERELNÖK
Miniszterelnök úr!
Egy zsidó férfival kapcsolatos ügy? Ne, ezt adja át a külügyminiszter úrnak!
Zsidók?
Az ügetőversenyre tartok, adja Söderströmnek!
Hogy belépjen az országba? Kizárt. Adja Göstának!
Göstának?
Engzellnek a jogi osztályon. Az alagsorban.
Ő intézi a menekültügyeket.
GÖSTA ENGZELL JOGI OSZTÁLY
Papa, Göran szerint te Hitlernek dolgozol.
- Mit csinálsz? - Ez egyáltalán nem igaz.
Én a diplomáciánál vagyok.
Az meg mi?
Emlékszel, amikor legutóbb berúgtál egy focilabdát Jonssonék nappalijába?
Na. Jonsson nagyon dühös lett, de nem mentél át beszélni vele,
és végül én simítottam el az ügyet.
Ez a diplomácia.
Apu Svédország szomszédaival beszél, hogy ne legyen balhé.
Azt hittem, a pincében ül, és pecsételget.
Na jól van.
Indulás!
Mit mondtál Jonssonéknak?
Nos, egy kis stílust és kifinomultságot kellett bevetnem.
Ugyan már! Átment hozzájuk egy kuglóffal. Ezt hívod diplomáciának?
Lehetne, hogy ne nyúljatok a rádióhoz?
Arra van, hogy híreket hallgassunk rajta, nem ezt az amerikai ricsajt.
Persze.
Szóval kuglófot sütsz Hitlernek, apa?
JOGI OSZ_ÁLY
Aha...
Engzellt merre találom?
Jó napot, ott van az irodája.
Ez önnek jött.
Egy zsidó ügye.
- Johansson asszony? - Köszönöm. És még egy.
Gösta Engzell ekkor már hat éve volt a jogi osztály vezetője,
így 1938-ban is ott volt, amikor Svédország meggyőzte a német hatóságokat,
hogy bélyegezzenek egy J betűt a német zsidók útlevelébe.
- Köszönöm. - Köszönöm szépen.
Biztos kíváncsiak, miért beszélek ennyit Göstáról. Ő egy senki.
Hol találom a pezsgőt?
De maradjanak velünk, hamarosan megtudják, mire képes egy senki.
Ez egy évvel azelőtt volt, hogy megismertem Göstát.
1942 ISMÉT
- Jó reggelt! - Jó reggelt!
A nevem Rut Vogl.
Mától itt dolgozom.
Kérem, vizsgálja meg ezt még egyszer, muszáj idehoznom a családomat.
Én nagyon is megértem, milyen helyzetbe került,
csakhogy vannak bizonyos szabályok, amiket nekünk is be kell tartanunk.
Készül az új szennyvízcsatorna. Majd hozzászokik.
Nos, üdv a jogi osztályon!
- Hat egész két tized méter. - Írja le, jó?
Ez még egy érv.
Ez így... Ez nem egészséges.
Szeretném bemutatni önöknek Rut Vogl kisasszonyt.
Az lesz az íróasztala.
- Vogl? - Igen.
- Értem... - Igen, Vogl. Német.
Ja, hogy német.
- Az SS minden zsidót letartóztat. - Annyi pletyka kering...
Ez nem csupán pletyka.
Elnézést, megbeszélésem van.
Legyen kedves, foglaljon időpontot, aztán majd meglátjuk, mit tehetünk.
- Egyelőre sajnos semmit. - Rendben...
- Kikísérem. - Nem kell.
Önnek a kabinetülésre kell jönnie.
Nem, majd Rut Vogl megy.
- Ki az a Rut Vogl? - Ő jön a helyemre, ha nyugdíjba megyek.
Jó napot!
Ezek az iroda méretei.
Engzell úr, vissza se jöjjön, amíg nem kap engedélyt az iroda bővítésére!
Újabb zavargásokról kaptunk jelentéseket Norvégiából.
A közelmúltban nagyjából 100 zsidó férfit tartóztattak le.
A norvégok megtiltották, hogy a sajtó lehozza.
Nils Erik, gondoskodjon róla, hogy a svéd lapok se írjanak róla!
Igen. Hogyne.
Nils Erik Eklund, akit egyébként Cenzor Nilsnek is neveztek,
az Állami Információs Hivatalon keresztül felelt a svédországi öncenzúráért.
Minden, a háborúval bármily módon kapcsolatos cikket
először Nils Eriknek kellett jóváhagynia.
CENZÚRÁZVA
Mindent kézben tartok.
- Szigorítottunk. - Jó.
Hitler erős nemtetszését fejezte ki Svédországgal szemben,
kimondottan a sajtó miatt.
Rendben.
Ezennel a mai ülésünket be is rekesztem.
Ó, igen.
Engzell úr is készített mára egy jelentést.
Engzell úr?
Elnézést kérek, már indulnom kéne.
Talán más is van, akinek most megbeszélésre kell mennie.
Ha így van, az teljesen érthető.
Annyit szeretnék csak elmondani, hogy idén augusztusban és szeptemberben
számos olyan esettel volt dolgunk, melyeket hiába tartottunk fajsúlyosnak,
a Bevándorlási Hivatal mégis elutasította őket.
PAULSON BEVÁNDORLÁSI HIVATAL
Mire céloz, Engzell úr?
Csupán arra, hogy napról napra erősebb rajtunk a nyomás.
És problémáink vannak az irodánk méretével is.
Engzell úr az irodájuk méretéről szeretne tárgyalni?
Itt?
Lényegében így fogalmazott. Több paramétert is figyelembe kell venni...
A szentségit, ez nem megy!
Söderström fürdőszobája is nagyobb, mint az irodánk!
Csillapodjunk le, nincs is fürdőszobája, tudja jól.
Nincs?
Azt nem említette meg neki, hogy idelent szinte megfulladunk, szó szerint?
A szarban!
Elnapolhatnánk ezt?
Köszönöm.
Engzell urat az oslói konzulátusról hívják a kettesen.
Menjen csak!
- Nyugalom! - Én nyugodt vagyok!
Maga nyugodjon le! Próbálok intézkedni... Van jobb ötlete?
Itt Engzell.
Én vagyok az, Westring.
OSLÓI KONZULÁTUS
Hogy s mint?
Köszönöm a kérdést. Remekül.
- Hát igen... - Szóval...
Gondolom, hallott már a zsidókról, akiket a hétvégén letartóztattak.
Az összes zsidó férfit, aki Trondheimben él.
- És körülbelül 100-at itt Oslóban. - Igen, de...
Hamarosan elengedik őket, ugye?
Egyébként egyikük svéd állampolgár.
Arra kérném, hogy adjon meghatalmazást, hogy benyújtsunk egy szóbeli jegyzéket,
hogy szabadon engedjék őt.
Igen...
Egy pillanat.
Ennek semmi értelme! Semminek sincs értelme!
Semmi értelme Engzell-lel beszélni!
Mit tegyünk? Most mit csináljunk? Nem számíthatunk rá!
Még Söderströmmel sem mer beszélni!
- Halló? - Nekünk kell valamit tennünk!
- Muszáj... - Cselekednünk kell!
Igen, de... Most hagyjuk...
Igen, halló?
Nem, szerintem ez most nem igazán lenne megfelelő.
Csak egyről lenne szó!
- Köszönöm a hívást. - Magasabb rangúhoz!
- Magasabb? Söderströmnél? - Igen.
Úgy gondolom, Westring úrnak azért be kéne nyújtania azt a szóbeli jegyzéket.
Stockholm egyértelmű volt. Maga is hallotta.
Egy svéd állampolgárt tartanak fogva jogtalanul!
Csak nem attól fél, uram, hogy megrovásban részesítik?
Még hogy félek!
Engzell úr!
Megvitattuk a dolgokat...
Mivel az utóbbi időben rengeteg zsidó ügy érkezik hozzánk, az irodánk pedig zsúfolt,
azt javasoljuk, hogy archiváljunk annyi anyagot, amennyit lehetséges.
Amilyen hamar csak lehet.
Rendben.
VARSÓ ÉS BERLIN KÖZÖTT
VON OTTER SVÉD DIPLOMATA
- Üljön csak le! - Köszönöm.
Igazán kedves.
- Kér egyet? - Nem, köszönöm.
- Maga nem német. - Nem, svéd vagyok.
Mi dolga Lengyelországban?
A svéd külügyminisztériumnak dolgozom.
A svéd kormány megbízásából van itt.
Igen, csak sajnos nagyon rosszul fizetnek érte.
És ön?
Az én megbízatásom nem annyira katonai természetű.
Komplett őrültség az egész.
Vagy egyenesen perverz.
Parancsol?
Nem hallott a végső megoldásról?
Nem.
Milyen megoldás?
Egyáltalán nem megoldás.
Hanem emberirtás.
Ha beavatom a dologba, megígéri nekem, hogy elmondja a svéd kormánynak?
- Engzell úr! - Igen?
Oslóban a németek elengedtek egy svédországi kötődésű zsidót.
- Tessék? - Igen!
Az hogy lehet?
Kaptak egy szóbeli jegyzéket a svéd konzulátustól.
De hát mondtam nekik, hogy várjanak.
Elfogadták?
- Ez nagyon meglepő. - Igen.
- A férfi most visszatérne Svédországba. - Nem csoda.
Adja át az ügyet a Bevándorlási Hivatalnak!
Szükség van erre?
A férfi svéd állampolgár, ez nem az ő dolguk.
Ez igaz.
Oslóban kap ideiglenes útlevelet.
Igen, jó ötlet.
- Akkor miért ne kaphatna mindenki? - Nem. Be kell tartanunk a szabályokat.
- De a norvég zsidók veszélyben vannak. - Attól, hogy mindenféle szóbeszéd terjed...
Engzell úr, hogy lehet napi 300 eset pusztán szóbeszéd?
Mindegyikük arról ír, hogy fogalmuk sincs, hová tűntek a családtagjaik.
Munkatáborba küldték őket, és soha többé nem hallottak felőlük.
Mit akar mondani? Hogy mindenkit meggyilkolnak?
Ezek nem papírok.
Hanem emberek.
Olvassa el!
- Külügyminiszter úr! - Söderström!
Az imént beszéltem az egyik berlini diplomatánkkal.
- Richerttel? - Nem, valami von Otterrel, vagy ilyesmi.
Egy beosztottal, aki megszegte a protokollt.
Mit akart?
Nos...
Ez az ember...
találkozott egy SS-tiszttel, aki...
A külügyminiszter úrnak észben kell tartania,
hogy ez az egész csak szóbeszéd, tehát...
Állítólag ez az SS-tiszt nemrég ellátogatott egy olyan táborba...
ahol zsidókat végeznek ki.
A szentségit...
Elhitetik velük, hogy zuhanyozni mennek, de mérges gáz ömlik a zuhanyból.
Állítólag naponta ezreket ölnek meg.
Mindenféle szóbeszéd terjed.
Erről ne tegyen jelentést!
Dehogy.
- Helyes - Rendben...
- Söderström úr! - Hallott minket?
Nem.
Mármint részben, de elmerültem a gondolataimban.
Mondanom sem kell, hogy nyilván aljas rágalom az egész, érti?
És még ha valami megfejthetetlen oknál fogva igaz is lenne,
akkor sincs a világon semmi, amit tehetnénk ez ügyben.
- Megértette? - Igen.
Természetesen.
- Szép estét! - Szép estét!
Schultz!
Az megoldható.
„Schwerkovic.”
Ő miért akar vízumot?
Mert a fiatalkorát javarészt Svédországban töltötte, öt és 22 éves kora között.
De most 39 éves?
Viszont tolmácsként dolgozott a Svéd Golyóscsapágygyárban, Brnóban.
Próbáljon meg a sorok között olvasni, Engzell úr! A sorok között.
Zsidó.
Akkor odaírom Schwerkovic mellé, hogy „nem”.
Azt nagyon jól teszi, a szentségit!
„Otthon is hideg volt.
Próbálta maga alá húzni aprócska lábait,
de a kis gyufaárus lány csak még jobban fázott.”
Te sírsz, papa?
Nem, dehogyis, csak tudod, megint kijött az allergiám.
Előfordul néha.
Talán olvassunk más könyvet ma este!
- Ezt mind archiválni kell? - Igen, így van.
De ezek mind „gyenge lábakon álló” ügyek?
Így van.
Ilyen tempóban soha nem jutunk a végére, egy kicsit bele kéne húzni.
- Ez mitől „nehezen védhető” ügy? - Hogy hívják őket?
Bondy. Ha jól látom, ikrek. Fiúk.
És az anyjuk.
Az anya második férje svéd.
Koppenhágában élnek, mert nem léphetnek be Svédországba.
De a gyerekek nem, ők még Prágában vannak.
Nem ő a vér szerinti apa?
Nem.
Akkor gyenge ügy.
Az apjuk svéd, így megvan a svéd kötelék.
Ez a szabály. Én is szörnyűnek tartom, akárcsak ön.
Sajnálom.
Van itt még néhány. És itt...
És itt is van pár doboz.
Kifelé!
- Nilsson kisasszony! - Asszony.
Ezek a dobozok lekerülnek, vigyék le őket lifttel az irattárba!
Meg még azokat a dobozokat is.
Kezdhetik.
- Először a lifthez viszem őket. - Remek.
Álljon meg egy percre!
Csillapodjunk le!
Nilsson kisasszony, ez a doboz marad.
Tessék? Ez megy az irattárba.
Nem.
Nem kell archiválni. Visszamennek.
- A... - Nem! Szó sem lehet róla!
Kérem, döntsék el, hogy hova tegyem őket!
Hogy hová tegye? Az irattárba visszük őket!
- Nem. - Az isten szerelmére!
- Úgy. Le az irattárba! - Nem.
Megbeszéltük egy értekezleten, nem?
Eldöntöttük, hogy az itt lévő dokumentumok nagy többségét eltüntetjük innen.
- Nilsson kisasszony, az irattárba! - Azt mondtam, állj!
Elvégre itt én vagyok a főnök.
Tehát azért akarja, hogy újra átnyálazzuk ezeket a kérvényeket,
mert a németek elengedtek egyetlen zsidót Oslóban?
Mert svéd volt.
Ezért mentek bele.
Ezért kérném, hogy együtt nézzük át még egyszer az összes beérkezett kérvényt,
előre véve a norvég zsidókat.
Ne vicceljen, a dobozokban több mint 7000 kérvény van!
Ha meg tudunk menteni valakit,
akár egyetlen embert is pusztán azzal, hogy a munkánkat végezzük,
akkor ezt kell tennünk.
Én fogom ezeket a dobozokat, maga meg fogja ezeket!
És a Bevándorlási Hivatal?
Nem lesz rájuk szükség.
- Oslo kiállíthat ideiglenes útleveleket. - Mi?
Legutóbb is bevált.
- Igaz, Engzell úr? - Így van. Pontosan.
Csak itt lassan koromsötét lesz, mert ez a dobozok elállják a fény útját.
Itt van 25 norvég zsidó ügye, akik egyértelmű svéd kötődéssel rendelkeznek.
Küldje őket azonnal az oslói konzulátusra!
Mondja meg nekik, hogy ez csak a kezdet! Még legalább 150-et kijuttathatunk.
- Söderström úr! - Johansson asszony! Nahát!
Minden rendben van odalent, Engzell úrral meg a többiekkel?
- Nincs semmi gond? - Nem... Nincs.
Nagyszerű.
- Kedves, hogy kérdezi. - Remek. Kiváló.
Csak az a helyzet, hogy Engzell úr nemrégiben hallott valami szóbeszédet,.
Valószínűleg hamis, de...
Nem lenne szerencsés, ha ez elterjedne.
Én egyáltalán nem hallottam semmit, tényleg.
Akkor jó.
Nocsak, Söderström úr is dél felé megy?
Elnézést! Állítsák meg a villamost!
GYENGE
Egy gyenge lábakon álló ügyet keresünk.
ERŐS
Ha a németek elfogadnak egy olyan kérelmet,
melyben a kötelék gyengébb volt, az precedensértékű lehet.
PRECEDENS: HATÁROZAT, AMI PÉLDAKÉNT SZOLGÁL HASONLÓ ÜGYEKHEZ
Ott vannak az ikerfiúk Prágából.
- A Bondy gyerekek? - Igen.
Az anya Koppenhágában él.
- Az új férje svéd. - De nem ő a vér szerinti apa?
Nem, de az apjukként tekintenek rá. A fiúk még mindig Prágában vannak.
Túl gyenge, a németek nem fogadnák el.
Miért? József sem volt Jézus apja.
Vagy a németek számára az is gyenge kapcsolat?
- Halló? - Nemet mondtak.
Hogyhogy nemet?
Az ilyesmi nem tartozik az ő hatáskörükbe.
Ahhoz, hogy bemehessek a börtönbe, előbb Berlintől kell engedélyt kérni.
Akkor az lesz.
- Tessék? - Viszhall, Westring!
Megtaláltam.
A Bondy ikreket.
- Hány évesek? - Tizenegy.
Von Otter!
- A Külügyminisztériumba megy. - Én?
Az oslói konzulátus be akar jutni valami börtönbe,
hogy zsidókkal beszéljenek.
Berlintől kell engedélyt kérniük.
Az egyéni kérelmeket ön fogja kezelni. Tessék, itt van mind a 150 ügy.
Ó, igen...
Stockholm egy ikerpárt akar megtalálni Prágában.
Ne kérdezze, miért!
Ez egy szóbeli jegyzék.
Göran von Otter vagyok.
- Szeretnék... - Várjon, kérem!
Heil Hitler!
- Maga az a svéd férfi? - Igen.
Miben segíthetek?
Nem kéne talán...
Göran von Otter úr! Éppen háború van, térjen a lényegre!
Igen, értem.
Az oslói konzul mindenképp szeretne ellátogatni egy börtönbe,
hogy kiderítse, akad-e olyan a fogvatartottak között,
aki esetleg svéd kötelékekkel rendelkezik.
Utánanézek.
Ja, és van nálam egy olyan... Nos, egy olyan szóbeli jegyzék.
Milyen ügyben?
Egy ikerpár ügyében, akiket elválasztottak a szüleiktől.
TÁVIRAT
- A francba! - Az oslói börtönbe sem engednek be.
Az istenit már!
Gösta Engzell! Itt van?
Jaj, Söderström vérebe.
- Igen? - Menjen fel, Söderström úr várja.
Épp benne vagyok valamiben.
- Várhat pár percet? - Nem ajánlanám.
- Nagyon jó. - Remek. Kiváló.
Á, Engzell úr!
Németország legmagasabb rangú képviselője Svédországban.
Victor zu Wied főkonzul úr.
Főkonzul úr, ha megengedi, bemutatnám a jogi osztályunk vezetőjét,
Engzell urat.
Heil Hitler!
Heil...
Uraim, nemrég tudomásunkra jutott,
hogy milyen meglepően magas az Oslóban élő svéd zsidók száma.
Voltaképp úgy tűnik, hogy Norvégia zsidó lakosságának a fele
jogosult lehet arra, hogy svéd állampolgárságot szerezzen.
Mi csak azokat az eseteket vizsgáltuk meg...
Engzell úr!
Figyelmeztetem, hogy veszélyes vizekre evez.
Nem gondolja, hogy Eichmann bármikor betömheti ezt a joghézagot?
De ki ez az ember, akivel ez a német úr fenyegetőzik?
Harminchat éves, üldögél a biliárdasztalánál,
ám azon nem biliárdgolyók vannak, hanem emberekkel teli vagonok.
Legfőbb ismérve... Hogy is fogalmazzunk? Az alaposság,
és ő az úgynevezett végső megoldás felelőse.
Sajnos hamarosan viszontlátjuk.
Ezt tökéletesen megértjük.
Engzell úr továbbra is mindent megtesz annak érdekében,
hogy a svéd-német kapcsolatok mindig elsőbbséget élvezzenek.
Igaz, Engzell úr?
Természetesen.
Nos, akkor én nem is rabolnám tovább az urak idejét.
Uraim!
Köszönöm.
Heil Hitler!
Üljön le!
Tudja, mit csinálnak az amerikaiak a zsidókkal, akik oda akarnak menni?
Húzzák-halasztják a kérelmeiket.
Folyton újabb és újabb papírokat kérnek tőlük, hogy mindent igazoljanak,
végül megunják, és feladják.
Ez a módszerük.
És ez egy nagy nyugati ország.
A háborúnak mindjárt vége.
És úgy fog véget érni, hogy Németország abszolút szuperhatalommá válik.
És ha túlságosan finoman bánunk a zsidókkal, minket is megbüntetnek érte.
Azt hiszi, nem tudom, miben mesterkednek maguk odalent?
És aztán mi lesz?
Amikor az összes okos kis mesterkedésük katasztrófába fullad,
mihez kezdenek majd?
Komolyan azt gondolja, hogy idefent bármelyikünk is meg fogja védeni?
Hát a frászt!
Sürgősen áthelyezzük magukat Moszkvába.
Vajon Söderström miért fenyegeti Moszkvával?
MOSZKVA
A svédek sokáig tekintették Hitlert a legszörnyűbb diktátornak,
látva a Sztálin garázdálkodását.
Nem volt szokatlan, hogy a svéd diplomatákat
éjjel rendelték be meghallgatásra.
Amikor dermesztő volt a hideg,
és sosem lehetett biztosan tudni, hogy csak vodka van-e a pohárban.
A rohadt életbe!
Úgy tűnik, Hitler pontosan tudja, mit művelünk.
- Most mi van? Én nem szóltam egy szót se. - Nem.
Az én hibám. Elkapkodtuk.
Kár volt egyszerre felhozni a Bondy testvéreket és a börtönt.
Aki sokat markol...
Nem lehet őket egyesével megmenteni!
Ezért javaslom, hogy térjünk vissza az eredeti ügymenethez.
Miben szenved olyan nagy hiányt, Hellstedt úr?
Maga még új itt, Vogl kisasszony.
Tájékoztatom, hogy korábban is tartóztattak már le zsidókat,
el is engedték őket.
Pedig nem lobogtattuk a svéd zászlót.
Jó lehet szemellenzővel élni.
Milyen badarságokat hord itt össze?
Egy norvég börtönről van szó, nem pedig valamiféle német táborról!
Ki vette fel ezt a nőt? Senki nem kért referenciákat?
Nem ez volt az első eset.
- Magának nincs mondandója? - Mit mondjak?
Legalább szólaljon meg! Itt mindent egyedül kell elintéznem?
Szia, Stig! Hogy telt a napod?
Ma is olvasol nekem esti mesét, papa?
- Nem, ma este nem. - Kérlek!
Göran!
Mi az?
Azonnal kapcsold ki azt a szörnyű lármát!
1942 november 26-án hajnalban az utcára rendelték az összes taxit,
és minden egyes autóba beült két rendőrtiszt,
hogy begyűjtsék a zsidó nőket, gyereket és időseket.
Jó reggelt!
Mi folyik itt?
Westring Oslóból hívott, és azt mondta, összegyűjtöttek minden zsidót,
akiket hajóra raktak, majd elvittek egy német haláltáborba.
Azt hittem, ez csak színjáték.
- Színjáték? - Igen, mi az isten...
Aki felfért a hajóra, azt mind elvitték.
A nőket, a gyerekeket, az időseket, a rabokat.
Több mint 700 embert. A jó ég tudja, hová mennek.
Gösta...
De...
Akkor most már archiválhatjuk a norvég eseteket?
Legyen kedves, fogja be a száját!
Engzell úr!
A svéd hozzátartozóiknak jogukban áll tudni.
Tudom.
Csakhogy itt ez a nyomorult cenzúra. A sajtónak tilos írnia erről.
Bocsánat, arra gondoltam, Cenzor Nils változtathatna ezen.
Hogyan? Belibegek hozzá, és megkérem, hogy a kedvemért szüntesse be a cenzúrát?
Pontosan! Miért ne? Ezt kéne tennie.
A svéd hozzátartozók azon tanakodnak majd,
hogy a norvég rokonaik miért nem jelentkeznek.
Garantálom önnek, hogy rengeteg kérdés lesz.
Sok-sok kérdés.
Aztán a sajtó nem Németországról fog írni,
hanem arról, hogy hogyan tartotta vissza Cenzor Nils az információt.
De én nem is ismerem Nilst.
Biztos, hogy nem hallgatna rám.
És Söderström?
Ő Cenzor Nils felettese.
Őszintén szólva nem lennék Nils helyében,
tekintve, hogy mi történt a norvég zsidókkal.
Igen, nagyon is igaza van.
Valószínűleg sok rokonuk él Svédországban.
És azt hallotta, hogy a deportált zsidók közül
többen is svédek voltak?
És amint a svédországi rokonaik azon kezdenek töprengeni, hová tűntek,
kérdéseket fognak feltenni.
És az újságok többé nem Németországról cikkeznek majd,
hanem Nilsről meg az Információs Hivatalról.
Maguk ketten tényleg ekkora baromnak néznek engem?
A francba!
MÉG SOSEM ÍTÉLTEK EL ENNYI ZSIDÓT
Árulja el, ez hogyan kerülhetett bele az újságokba?
Gyanítható volt, hogy ezek a hírek előbb-utóbb elérik Svédországot.
Jobb lett volna minél később.
Egész nap szünet nélkül csöng a telefon, a lakosság követeli, hogy intézkedjünk.
És Berlinből is kapom a leszidást!
Bassza meg!
Jól van...
Amúgy ki a zsidókérdés felelőse?
Söderström?
A miniszterelnök úr kérdezett valamit.
Ki a felelős?
A zsidók...
Csodás, fogalmunk sincs, ki felel a zsidókérdésért.
Mivel mindeddig ez a kérdés nem is volt kérdés.
- De most már nem így van. - Nem.
Tehát ki?
- Tehát ki? - Gösta Engzell. A jogi osztályról.
És ő most hol van?
- Azonnal hívják ide! - Máris.
Hívják már ide, bassza meg!
Hát ez csodálatos, hihetetlen.
- Mit csinál Engzell? - Oslóval beszél.
Le kell tennie.
Engzell úr!
Mi ez a nonszensz Norvégiában?
Számíthatunk rá, hogy visszatérnek?
- A zsidók? - Igen.
Nem, az nem valószínű.
Tehát skandinávokat küldenek haláltáborba?
Alapvetően igen.
Haláltáborba?
Elnézést, ez azt jelenti, hogy mostantól ezeket a szóbeszédeket igaznak tekintjük?
Vannak svédek azon a hajón?
Egy.
Ő is tévedésből.
Ezt hogy érti?
Úgy tűnik, a németek megkímélték a svéd kötödésű zsidókat.
- Mind itt vannak. - Nem mondja komolyan.
- Kétségtelenül. - Mindannyian?
Mielőtt a németek elkezdték volna összegyűjteni a norvég zsidókat,
szóbeli jegyzékeket állítottunk ki azon zsidók ügyében,
akiknek svéd kötődésük volt.
Itt van 25.
Ezeket a zsidókat megkímélték.
Tehát maradt egy reménysugár.
Akkor most mihez kezdünk?
A sajtó cselekvést vár tőlünk, Hitler azt, hogy hallgassunk.
Mi a javaslatuk?
Úgy vélem, körülbelül 100 zsidó maradt Norvégiában.
Ám valószínű, hogy őket hamarosan deportálják.
Kivéve, ha Svédország befogadja őket.
Svédország fogadjon be zsidókat?
Nem hinném.
Abból az következne, hogy Európa-szerte az összes zsidó ide akarna jönni,
és hát azért több millió emberről van szó.
Hitler ezt kifejezetten sértésnek venné.
Na és ha nem hivatalosan járnánk el az ügyben?
Nem hivatalosan?
Mondja, Engzell!
A sajtó értesül róla, hogy elküldtünk egy nem hivatalos kérvényt Németországba
a norvég zsidók befogadásáról.
De mivel a dolog nem hivatalos, a sajtó nem írhatja meg.
- Ugye? - Te jó ég!
Ily módon a németeket nem éri semmilyen szégyen.
Cselekszünk, de mégsem cselekszünk.
- Jól hangzik. - Elnézést...
- Megcsináljuk? - Hogy...
Hagyjuk, hogy egy csomó zsidó csak úgy belépjen Svédországba,
parlamenti döntés nélkül?
- Nem engedünk be zsidókat „csak úgy”. - Nem.
A németek ezt vélhetően amúgy sem fogadnák el.
Viszont a sajtót megnyugtatjuk.
Ez tökéletes.
A megbeszélésnek vége.
- De külügyminiszter úr... - Mondom, a megbeszélésnek vége!
Jézusom!
Engzell, maradjon!
Végül szeretném emlékeztetni önöket, hogy én vagyok a közvetlen felettesük,
vagyis nekem tartoznak elszámolással.
Ha valaki úgy dönt, hogy eltér az utasításoktól,
akkor nem árt, ha tudják, hogy moszkvai küldöttünk, Assarsson úr
bárkivel szívesen helyet cserél.
Szeretné valaki betölteni Assarsson pozícióját Moszkvában?
Most érkezik 50 000 Hollandiából.
És itt vannak Párizs környékén a franciák,
akik annyit gyűjtenek össze, amennyit bírnak.
Hallott a nem hivatalos táviratokról, amiket a svédek küldtek?
A svédek szégyentelenül kihasználják a pozíciójukat.
Csak mert Göring valamiért nagyon szívleli ezt a szánalmas országot.
De maga azért szemmel tartja őket, ugye?
Természetesen.
Nem lesz gond a svédekkel. Tudják, hol a helyük.
Akkor jó.
Azon norvégokat alapul véve, akiknek a svéd kötődését elfogadták,
van itt újabb 25 zsidó Belgiumban és Hollandiában, akik szóba jöhetnek.
Engzell úrnak van 25.
LEHETSÉGES
- Hellstedt? - Nekem 20.
- Húsz? - Igen.
- Hallonsten? - Igen? Nekem tíz.
Nekem pedig 25.
És Vogl?
Nyolcvanöt.
Ennyi nem elég.
Az egyéni jegyzékek hosszú távon nem működnek.
Precedenst kell állítanunk, hogy szélesebb kört képviselhessünk.
És azt hogy csináljuk?
A Bondy ikrek.
De azt az ügyet elutasították.
Nincs olyan ügy, amit esetleg könnyebben elfogadnak, mint Bondyékét?
Elnézést, Engzell úr, ez igenis kiváló ügy.
Csak gyenge lábakon áll.
Akkor ezúttal magasabb szinten kell megoldást keresni.
Mutassa csak az aktát!
Ez szép kis bürokratikus csavar lenne.
Von Otter!
Itt vagyok!
Köszönöm.
Engzell tehát ezután visszaküldte a svéd diplomatákat a Német Külügyminisztériumba.
A hivatalnok, akivel találkoztak, Martin Luther volt.
Nem, nem volt köze ahhoz a másikhoz, a híresebbikhez.
Ő a német külügyminiszter, Ribbentrop jobbkeze volt.
Mutatok valamit, amit Eva Brauntól kaptam.
Ezt nézzék meg!
Ezt Eva Braun adta. De a csomagban volt még egy a Führertől.
Ezt a teknőspáncélt maga a Führer küldte nekem!
Ugye, milyen...?
Kipróbálja?
Egy razzia során fogták el őket Prágában.
Nem mondja?
És ezek a gyerekek svéd állampolgárok?
Elméletileg igen, viszont az irataikat tekintve nem azok.
De a kapcsolat egyértelmű.
Az apjuk ugyanis svéd állampolgár.
De a gyerekek zsidók?
Igen nagylelkű gesztus lenne Németországtól Svédország felé,
ha ezt a problémát meg tudnánk oldani.
Azt állítja, hogy egy Prágában élő zsidó ikerpár
jogosult a svéd állampolgárságra?
Igen.
Rendben, felőlem. Most hol is vannak?
Ebben sajnos nem vagyunk egészen biztosak, de talán Theresienstadtban.
Theresienstadtban? Csodás. Azonnal kiállítom az engedélyt.
Mi az?
Újra találkozhatnak a szüleikkel.
- Hát ez óriási! - Igen...
Csillapodjunk le!
Hozok kávét és süteményt.
Vagy bármit, amit kérnek.
Forgácsfánkot.
Én egy krémes pitét kérek.
- Én is forgácsfánkot. - Rendeljenek!
- Vagy egy egész piskótát? - Egy egészet!
Nem is kell krémes pite, ha van piskóta.
Szerintem veszek egy nagy tortát.
Ma ünnepelünk!
De csak ha meg tudjuk indokolni, szigorú a költségvetés.
Majd én kifizetem,
nemsoká nyugdíjba megyek, és kétszersültre se fog telni!
- Legyen így! - Igen!
Európa-szerte, sőt, az egész világon híre ment,
hogy a zsidók diplomáciai védelmet kapnak, ha írnak Svédországnak.
Engzell úr,
van itt egy levél, amit Salt Lake Cityből írt egy asszony,
aki az unokaöccsét szeretné kihozni Ausztriából.
És mi a kapcsolat?
A fiú a Svéd Golyóscsapágygyárban dolgozik Bécsben.
Engedélyezze!
Itt egy, aki gyerekként több nyarat Svédországban töltött.
Itt egy magyar, aki az Uppsalai Egyetemen tanult.
Itt egy férfi, aki egy szállítmányozó cégnél dolgozott Göteborgban.
Azt engedélyezhetjük.
Egy idős nagynéni, aki egyedül él Göteborgban.
TOTÁLIS HÁBORÚT AKARNAK...?
Reichsführer!
Elnézést kérek, de a svédek egyre nagyobb számban írják a kérelmeket
a svéd zsidók miatt.
Pontosan mennyit?
Minden svéd tartomány konzulátusáról érkezett hozzánk szóbeli jegyzék
svéd kapcsolatokkal bíró zsidók ügyében.
Elég sokan vannak.
Tehát a svédek komolyan megpróbálják megmenteni a zsidókat?
Igen, és ez további problémákhoz vezet.
Hihetetlen!
Minél többet kell a tisztjeinknek a végső megoldással foglalkozniuk,
sajnos annál gyakrabban...
Hogy is mondjam?
Gondolkoznak majd.
Nem mind elkötelezett nemzetiszocialista.
Hát változtassunk a szabályokon!
„Március 31-étől a külföldi állampolgárság nem indokolhatja, hogy kivételt tegyenek.”
Mi? Hadd nézzem!
Miért változtattak a szabályokon?
Ha bürokratikus háborút akarnak,
akkor megkapják, amire vágynak.
Érdekelne bennünket, hogy az új szabályok, amik most életbe léptek,
vonatkoznak majd a félzsidókra is?
Félzsidókra?
Természetesen.
Mert fontos, hogy helyesen értelmezzük a szabályt.
És mi a helyzet a negyedrészben zsidókkal?
Igen, valószínűleg rájuk is vonatkozik. De utána kell néznem.
Na és a nyolcadrészben zsidókra?
Felírom a kérdést, és ha megjött a válasz, jelentkezem.
Remek.
Csak mert akadnak még tizenhatod- és harminckettedrészben zsidók is.
Milyen szabályok vonatkoznak rájuk? Ezt már tudnunk kéne.
Hogyne, majd érdeklődöm.
Nagyszerű.
Addig mindenesetre nem alkalmaznánk az új szabályt, amíg önök nem pontosítják.
Elvégre, mint kiderült, a maguk Führere is tizenhatodrészben zsidó,
nagy kár lenne, ha őt is deportálni kéne.
Budapest, 20 fő.
Az héttel több, mint az előző körben.
- Engzell? - Engzell itt van.
Bécs, 75.
- Mi a fene folyik itt? - Elnézést, mire céloz?
Berlin erősen szorongatja a torkomat,
mert állítólag azt állítjuk, hogy csomó zsidó svéd állampolgár.
- Hát... - Mégis miféle ügyek ezek?
Hogyhogy a Bevándorlási Hivatal nem tud róluk?
Miért nem mutatták meg?
Nincs rá ok, ezek svéd állampolgárok.
Én ezt nem így látom!
Ha jól tudom, ezek olyan zsidók, akik be se tették be a lábukat Svédországba.
Kérem, Paulson, nyugodjon meg!
A hivatalos álláspont szerint semlegesek vagyunk.
Ez maguk szerint semlegesség?
Amit képtelenek megérteni, miközben itt ücsörögnek,
hogy eljátsszák...
Fogalmuk sincs róla, hogy...
- Mi ez az átkozott zaj? - A szennyvízlefolyó.
Igen. Az összes szar itt jön le a harmadikról.
A szennyvíz?
Kérvényeztünk nagyobb irodát, de nem foglalkoztak vele.
Itt vannak a mérések.
Vigyázzon, Engzell!
Vigyázzon!
Mindannyian nagyon vigyázzanak!
Hol is tartottunk?
Hogy lehet valaki ilyen naiv?
Szerintem nem az. Ezért meg kell rónunk Engzellt.
És sok pénzbe is kerül, a zsidókat nem ingyen hozzuk ide.
Pénzbe kerül.
Pontosan! Pénzbe kerül!
Tudom már, ki fogja észhez téríteni Engzellt!
Hívják Ehrenpreist!
Uraim!
EHRENPREIS ZSIDÓ HITKÖZSÉG
Engzell úr,
hadd fejezzem ki végtelen hálámat a munkáért, amit végeznek!
Tesszük a dolgunkat.
Azok közül, akik idejönnek, nem mindenki bankár, hogy úgy mondjam.
Továbbá nincsen tulajdonuk, hiszen mindent lefoglaltak.
Egyszerűen szólva nincstelenek.
Tehát honnan lesz erre pénzünk?
Elnézést, de amikor azt mondja, „önök”, és amikor azt mondja, „segítség”,
úgy érti, hogy önök felelősek azokért, akik idejönnek?
Na igen, ez némiképp amolyan paradoxon, hogy úgy mondjam.
Minél több embernek segítenek, mi annál kevesebbnek tudunk.
Ez valóban így volt?
Igen, ugyanis egy ötvenéves svéd törvény kimondta,
hogy minden vallási közösség anyagi felelősséggel tartozik a tagjaiért.
Most viszont a svéd zsidó hitközségnek alig maradt pénze.
Vagyis önöknek mint hitközségnek meg kell tagadniuk őket?
Dehogy, nem tagadunk meg senkit, ilyet soha nem tennénk.
De...
mint kérdeztem, honnan lesz erre pénzünk?
Ez bizony igazi gordiuszi csomó.
Uraim!
Mi az a gordiuszi csomó?
Amikor egy nehéz problémának egyszerű megoldása van.
Írtak a Bondy fiúk szülei.
- És? - Az ikrek nincsenek itt.
De...
Hívja a németet, aki jóváhagyta a jegyzéket!
- Ő a felelős. - Nem lehet.
Ugyanis kirúgták, aztán koncentrációs táborba küldték.
Úgy hírlik, megpróbálta kitúrni a külügyminisztert.
Azt nem tudjuk, hol vannak a gyerekek?
Talán a theresienstadti táborban.
„Talán”?
Ezt nem tudnánk ellenőrizni?
Majd odamegyünk, és megkeressük őket.
Ez nem is olyan rossz ötlet, Hallonsten. Köszönjük a jó tippet.
THERESIENSTADT KÖRNYÉKÉN
Szerintem a jó úton járunk.
Remek.
Úgy megkívántam a vadhúst! Egy jó kis szárnyaspástétom.
Mit gondol, kapunk itt ilyet?
Nem túl valószínű.
Iratokat!
Svédek?
Mit akarnak?
A svéd nagykövetség alkalmazottai vagyunk, és két gyerekről szeretnénk érdeklődni.
Svéd állampolgárok, és úgy tudjuk, ebben a táborban vannak.
És van engedélyük?
Nézze, nemrég beszéltünk Berlinnel ez ügyben.
Sajnos még nem volt idejük erre, viszont sürgős lenne.
- Elvette az útlevelünket. - Igen. Úgy van.
Nyugodjon meg!
Nem mehetnek be, uraim.
Akkor menjünk vissza!
Elnézést, nem mehetnénk be egy kicsit?
Csak pár kérdést tennénk fel nekik.
Vissza!
Megértettük. Hogyne.
- Ez meg miféle hely? - Nem tűnik olyan borzalmasnak.
Ez nem éppen szárnyaspástétom.
Köszönjük.
Ugyanezt. Köszönöm.
Elnézést, feltehetnék egy gyors kérdést?
Egy ikerpárt keresünk, akik állítólag ebben a táborban vannak.
Nem tudja, hogy deríthetnénk ki többet a gyerekekről?
Mégis mit művel?
Nem ismer valakit, aki a táborban dolgozik? Például egy őrt?
Fizetni is tudunk.
Az ikrek élnek.
Hála istennek!
Ahogy azt feltételeztük, a theresienstadti táborban vannak,
de van egy „de”.
Ez ugyanis egy úgynevezett tranzittárbor.
- Ami azt jelenti, hogy... - Továbbviszik őket.
A német külügynél mindenki tudni fog a Bondy fiúkról.
Beszélek a külügyminiszterrel.
Söderström nem engedi, hogy bejusson hozzá két gyerek miatt.
Ki mondta, hogy Söderströmtől kérek engedélyt?
- Vogl kisasszony, velem tartana? - Persze.
Nekem ehhez nem lehet közöm.
Megértem.
Csak hát ezzel az üggyel talán precedenst tudunk teremteni.
Ha sikerül hazahozni a fiúkat,
az azt jelentené, hogy még több zsidót hazahozhatnánk.
Mind pontosan tudjuk, mi történik.
Ha bármi balul sül el, maga viseli a következményeket.
Megértette?
Jóval a D-nap előtt, és jóval azelőtt, hogy a szovjet seregek szétverték Berlint,
három svéd diplomata Engzell parancsára
megtámadta a Német Külügyminisztériumot.
Grundherr úrral szeretnék beszélni.
- Tessék. - Köszönöm.
Grobgeld úrral szeretnék beszélni.
Köszönöm.
Götz úrhoz jöttem.
Ez volt a svéd tigris legdurvább támadása, amióta csak...
Nos, világ a világ.
Ön elfogadott egy szóbeli jegyzéket egy 11 éves ikerpár ügyében.
És emellett azt is megígérte, hogy...
Értékelnénk, ha a lehető leghamarabb pozitív választ adnának a kérelmünkre.
- Ez nem jó. Nem jó. Nem. - Söderström...
Csillapodjon le, kérem!
Hogy a gyerekek visszajussanak a szüleikhez Svédországba.
Arról van szó, hogy a gyerekek visszajussanak a szülőkhöz Svédországba.
Hol vannak a gyerekek?
De miért nem jött hozzám?
Ha feldühítenénk a németeket, figyelmeztethetjük a jogi osztályt.
Figyelmeztetést. Remek, pompás, nagyon jó.
Így megmutatjuk a németeknek, hogy cselekszünk, jó, külügyminiszter úr.
Külügyminiszter úr, megbeszéltük, hogy ebéd után jelentkezem.
Hallott valamit Berlinből?
Igen, a fiúk hazajöhetnek, de jó nagy cirkuszt csináltak ezzel.
Egy órán belül jöjjön Söderström irodájába!
- Ez minden. - Igen. Köszönöm.
A moszkvai küldöttünket... lecseréljük.
Értem.
Azt szeretné, ha ajánlanék valakit, aki...
Nem, maga veszi át a helyét.
A teljes osztályával együtt.
Nos, az egész osztályt átköltöztetni Moszkvába a jelenlegi helyzetben...
Akkor ez eldőlt.
MOSZKVA
Nocsak, valami parti lesz ma?
Reprezentáció.
Ó, nagyszerű!
Szép volt, Engzell úr.
Köszönöm.
Amúgy mit akart öntől Söderström?
Főként gratulálni szeretett volna nekünk a Bondy testvérek ügyében.
Értem.
Akkor fizetésemelést kap?
Nem, gondolom, ahhoz el kéne érnem a világbékét.
Azt majd holnap.
- Szép estét! - Viszlát!
- Szép estét! - Szép estét!
Engzell úr!
Egy hét múlva a Bondy testvérek
újra találkozhatnak a szüleikkel Koppenhágában.
Emlékszik, milyen erős reakciót keltett, amikor a sajtó Norvégiáról írt?
Mi lenne, ha szólnánk nekik a Bondy fiúkról is?
Önnek személyesen is ott kéne lennie. Majd vigyen valakit, aki fényképez!
Valakit?
Ha nem tévedek, Vogl kisasszony saját magára gondol.
Nem.
Nem magamra, valaki másra.
A fiúk ügye magának köszönhető.
Ha valakinek ott a helye, az maga.
Apropó Svájc...
Mit szólnál ahhoz, ha áthelyeznének külföldre?
- Svájcba? - Nem, nem Svájcba.
Hogyhogy? Hiszen háború van.
Attól még a diplomácia nem áll le.
Vagy Amerikába? A gyerekek élveznék.
Igen, biztos.
Nahát, Engzell asszony, de régen láttam!
Remélem, van szőrmebundája, vagy ha nincs, akkor majd beszerez egyet.
Szőrmebundát?
Hogy átvészelje a telet.
Moszkvában.
- Moszkvában? - Igen.
Csodásak az ottani irodák.
Válthatnánk pár szót, külügyminiszter úr?
Nem egészen értem ezt az áthelyezést.
A Bondy-művelet remekül sikerült.
Pontosan.
Egy ilyen kiváló emberre, mint maga, Moszkvában van szükségünk, ez fontos.
Fontos Svédországnak, mindenkinek el kell végeznie a dolgát.
De nem ártana megbeszélnie a nejével is.
- Gyönyörűek ezek a termek! - Igen...
Ingrid?
Nálad lelkiismeretesebb tisztviselő nincs a Külügyminisztériumban.
Mi történt?
Sajnálom.
De... nos...
Nélkülem és a gyerekek nélkül mész.
Ne mondj ilyet!
Moszkva, Gösta? Moszkva!
Igen...
KOPPENHÁGA
- Rossz előérzetem van. - Miért?
- Német útlevelem van. - Ez jelenleg inkább előnynek számít.
Amúgy diplomata-útlevéllel utazunk.
- A hölgy velem van. - Igen.
Nem tudja, miért van itt ennyi német katona?
Biztos a zsidók.
Összegyűjtik őket.
KOPPENHÁGA
- Azt hiszem, az... - Igen.
Elnézést! Önök a Bondy házaspár?
- Gösta Engzell? - Így van.
Engzell úr...
„Szeretném megköszönni önnek.
Ön jó ember.
Köszönöm szépen!”
- Odaállnának? - Persze.
Csinálunk egy fotót, mielőtt...
Készen állnak?
Egy, kettő, három.
Hol vannak a gyerekeim? Miért nincsenek itt?
Lucas!
Mateo!
Mateo! Lucas!
Hol vannak a gyerekeim?
Lucas!
Hol vannak a gyerekeim?
Felhívom Berlint.
Hol vannak a gyerekeim?
Bocsásson meg!
Semmi oka a bocsánatkérésre.
Semmi.
Hol él a családja Németországban?
Lübeckben.
Nem jártam ott már vagy öt éve.
Engzell úr?
Ugye érti, mi zajlik Dániában?
El kell törölni a vízumkötelezettséget.
Azt hiszi, nem tudom?
ÚTLEVÉL-ELLENŐRZÉS
Felveszem a kapcsolatot a többiekkel, hogy találkozhassanak velünk Stockholmban.
Engzell úr!
- Engzell úr! - Mi az?
Mégis hová megy, kisasszony? Nem léphet be.
- Engzell úrral utazom. - Mi folyik itt?
A hölgy nem léphet be Svédországba.
- Ő az asszisztensem. - Az nem segít rajta.
Mi ez a hülyeség? Minden joga megvan belépni Svédországba.
Ez diplomata-útlevél. Az a német útlevele.
Mármint erről beszél?
Érvényes, de az olyanok, mint ő, csak külön vízummal léphetnek be.
Szólnom kellett volna.
Én vagyok a külügynél az osztály vezetője, ami kiállítja a vízumot, amiről beszél.
Megadom neki az engedélyt, hogy belépjen Svédország területére.
Nem tudom, Stockholmban ez hogy működik,
de mi itt betartjuk a törvényt.
És a hozzá hasonlók visszamennek Németországba!
Kurvára csillapodjunk le!
Ezt később elintézik!
- Ezt jelenteni fogom! - Fejezze be!
Ezért még megfizetnek! Tenni fogok róla!
Vogl kisasszony, sikerült beszélnem a koppenhágai svéd követséggel.
Vissza kell térnie Dániába.
A határon várja majd valaki a követségtől,
és ott kell maradnia.
A követségen.
Jól van.
Hogy érzi magát?
Megvagyok.
Amikor utoljára Lübeckbe ment,
mi dolga volt ott?
A családját kereste, igaz?
- Megtalálta? - Nem.
Nem... És bepecsételték a J-t az útlevelébe.
Hogy jutott vissza Svédországba?
Szerencsém volt.
Szerencséje?
Nem a szerencsén kéne múlnia.
A francba!
Rohadt vasutak.
Jön már.
- Engzell úr! - Igen.
Igen, nincs sok időnk, szóval most gyorsan és hatékonyan kell cselekednünk.
- Beszélnem kell a külügyminiszterrel. - Erre nem volt szükség.
- Induljunk! - Igen! Megyünk!
- Jól van? - Igen.
Induljunk már, Hellstedt!
- Muszáj lenne... - Sietünk!
Van egy kis gond.
Be kellene indítani a motort.
- Mehetünk? - Menjünk!
Ütögesse meg hátul!
Így? Így ütögessem?
- Indítsa be! - Nyugalom!
Most!
Úgy. Csukjuk be az ajtót! Azt is!
Köszönöm.
Elnézést, uraim, a külügyminiszter úr sajnos nem ér rá.
Nem, ne haragudjon, Söderström úr,
de valószínű, hogy minden dániai zsidót nemsokára összegyűjtenek és deportálnak.
Mint Norvégiában.
Tisztában vagyunk a szóbeszéddel, már tettünk is lépéseket az ügyben,
megnyugodhatnak. Ennyi.
Megkérdezhetem, milyen lépéseket tettek?
A berlini követséget utasítottuk, hogy nézzen utána a helyzetnek.
Minek nézzenek utána? Hiszen igaz! A saját szememmel láttam.
Pontosan mit akar, Engzell úr?
Töröljük el a vízumkötelezettséget?
Mi semleges állam vagyunk.
- Hol így, hol úgy. - Vagy ahogy a szél fúj.
Inkább kockáztatná, hogy a németek megszálljanak minket?
Még ha el is akarnánk töröltetni a vízumkötelezettséget, nem tehetnénk,
mert van egy bevándorlási törvényünk,
ami pénzügyi felelősséget ró a svéd zsidókra.
Vagy egy délelőtt folyamán akart megváltoztatni egy ötvenéves törvényt?
Talán leállhatnánk egy időre.
Hogyhogy leállni? Gutaütése van?
Beszélt Engzell úr a németekkel? Nem.
Szükségállapot volt.
Persze hogy németek voltak az utcán. Ennek semmi köze a zsidókhoz.
Mondja, magának tényleg elment a józan esze?
Nem hiszi, hogy összegyűjtik a zsidókat?
Pedig de.
Összegyűjtik őket.
Menjünk egy kicsit vissza!
Honnan tudja ezt a Cenzor Nils?
Nos, mielőtt elnevezték volna Cenzor Nilsnek,
Koppenhágában állomásozott.
Ott ismerte meg Németország küldöttét.
Amikor a németek úgy döntöttek, összegyűjtik a dániai zsidókat,
Nils az elsők között szerzett róla tudomást.
Nils megkérte német barátját, hogy menjen el Stockholmba,
és adjon információkat a svéd kormánynak.
Berlinben hozták meg a döntést?
Mégis hány zsidóról van szó?
Ha ez valóban igaz, az rendkívül komoly dolog.
- Ezek szerint a miniszterelnök tud róla? - Igen.
Várják Berlinből a megerősítést, hogy a dolog valóban igaz-e.
Hogy igaz-e? Azt hiszik, a németek megmondják,
ha kedvesen kérdezik tőlük?
Beszéltek Söderströmmel a vízumokról?
Azt mondta, pénz kérdése.
Pontosan.
Minden a pénzről szól.
- Johansson asszony? - Igen?
- Hammarskjöld bent van? - Mint mindig.
Hellstedt, Hallonsten, jöjjenek velem!
Átvágjuk a gordiuszi csomót.
De hová megyünk?
Én Hammarskjöldhöz,
de maga, Hallonsten, egy dán miniszterhez, aki itt él száműzetésben.
Minél előbb hozza ide Hammarskjöldhöz! Én ott fogom várni.
Nem értem, miért, de megyek.
Maga, Hellstedt, találkozót szervez
a külügyminiszter irodájába, amin részt vesz a miniszter és Ehrenpreis.
Nem probléma, intézkedem.
De Söderström nem tudhat róla.
- Hogy oldjam meg? - Majd kitalálja.
- Bevonhatom Cenzor Nilst? - Azt von be, akit akar.
Elnézést kérek, hogy ilyen udvariatlanul csak úgy berontok magához.
HAMMARSKJÖLD, MIELŐTT HÍRESSÉ VÁLT VOLNA
De van itt egy olyan gordiuszi csomó, amit az ön segítségével átvághatnánk.
Biztos, hogy zu Wied itt akar találkozni velem?
Igen...
Nekem legalábbis ezt mondta.
Söderströmnek nem kéne ott lennie a találkozón?
Jelenleg épp autóban ül. De elkezdhetnénk nélküle.
Ha nem gond.
- Ehrenpreis úr! - Igen?
Azt hiszem, megtaláltuk a kardot, amely átvágja a gordiuszi csomót.
Tessék?
Pontosan. Miről beszél?
A törvény megkerüléséről, ami a zsidó hitközségre terheli
a menekültekkel kapcsolatos anyagi felelősséget.
Hammarskjöld úr ugyanis nem csak államtitkár a Pénzügyminisztériumban.
Ő a Központi Bank vezetőségi tanácsának elnöke is.
Elmagyarázná?
Ahhoz, hogy meg tudjuk kerülni a hitközségre rótt anyagi felelősséget,
idehívtuk a száműzetésben élő dán minisztert, Johan Krusét.
A svéd kormány ajánlatot tesz önnek arra, hogy ad egy 20 millió koronás kölcsönt,
amit a Svédországba érkező dán menekültek támogatására használhat fel.
Száműzetésben élek, emlékszik?
De mi ezt a kölcsönt nem a dán államnak adnánk.
Svédország önnek adja ezt a kölcsönt. Személyesen.
Mert ezzel meg tudná menteni a dán zsidók életét. Mi viszont nem.
Húszmilliót?
A jövőbeni dán államot fogjuk megjelölni kezesként.
Minden, ami azt követően történt, hogy ma beléptem azon az ajtón,
akkora bődületes őrültség, hogy olyat még életemben nem hallottam.
Ez lenne a svéd logika?
Hogy a tökömbe találták ki ezt a tervet?
Kérem a szerződést.
A száműzetésben élő dán miniszter zsebébe pénz került,
és így Ehrenpreis úr válláról lekerült az anyagi felelősség.
És ezzel az utolsó akadály is elhárult az elől,
hogy Svédország befogadjon minden zsidót, aki Dániából érkezik hozzánk.
Elképesztő.
És az egészet egyetlen délelőtt folyamán intézték?
De hát ez egy csoda.
Nem, ez bürokrácia.
Várjunk csak, mi ez a megbeszélés, amire engem nem hívtak meg?
Megoldást találtunk arra, hogy garantáljuk
a zsidóknak a biztonságos belépést Svédországba.
Miért?
Amiatt, ami Dániában történik.
Értem.
Uraim, kaptunk...
Kaptunk megerősítést Berlintől?
Tudjuk, hogy igaz-e a szóbeszéd?
Még nem.
Azt javaslom az uraknak, egy rövid ideig várjunk még a dologgal.
Söderström!
Nemrég egy német informátor járt nálunk,
Engzell úr pedig maga látogatott el Koppenhágába.
Ismétlem, külügyminiszter úr, a svéd kormány nem hozhat döntést
pusztán szóbeszédekre alapozva.
Vagy kockáztassunk egy német támadást, mert elhittünk egy pletykát?
- Ne. - Hát ne.
Célszerű volna megvárni, amíg Berlin egyértelműen megerősíti,
hogy igaz-e a szóbeszéd, vagy sem.
- Hívjuk fel őket? - Jó javaslat, külügyminiszter úr.
- Ehrenpreis úr! - Igen?
Alázattal köszönöm, hogy időt szánt ránk.
Hammarskjöld úr, én is köszönöm az idejét.
Nagyon kedves, hogy idefáradt.
Engzell úr, maga pedig, legyen kedves, végezze a dolgát, ahogy eddig!
De hát...
Most rögtön, kérem.
- De az imént... - Köszönöm, uraim.
- Megoldottuk! - Engzell...
- Semmi oka nincs rá... - Engzell, folytassa a munkáját!
Köszönöm, menjenek!
Csakhogy itt van, remek!
Sikerült megkapnia a külügyminiszter úr beleegyezését?
Nem. Egyelőre minden bizonytalan.
Söderström nem arra kérte, hogy folytassa a munkáját?
De, nos...
Arra kért.
Johansson asszony, van tapasztalata sajtótájékoztatók szervezésében?
Na ne!
Elnézést, ha jól látom, jelenleg egy sajtótájékoztató zajlik az épületben.
- Fél Svédországot meghívta? - Hát nem csodás?
Jó estét, és üdvözlöm önöket!
Most felolvasnék egy közleményt,
melyet az imént adott ki a svéd kormány.
„A vízumkötelezettséget,
amely korábban a hazánkba érkező zsidókra vonatkozott,
a mai naptól kezdve végérvényesen eltöröltük.”
Mi a fene? Miről beszél?
„Vagyis mindenkit,
aki a zsidó felekezethez tartozik, szívesen látunk Svédország területén.”
Azokról a zsidókról van szó, akik elmennének Dániából?
Az összes zsidóról beszélek.
„Ha ezen rendelkezésünket bármelyik ország ellenezné,
annak súlyos következményei lesznek.”
Súlyos következményei? Ez egész pontosan mit jelent?
Erre nem tudunk válaszolni, egyelőre.
Engzell!
Az idő 18:30, híreket mondunk.
A mai naptól, azaz október másodikától kezdve Svédország eltörli
minden zsidó származású egyén vízumkötelezettségét.
Ez azt jelenti, hogy a vízumkötelezettség, mely korábban
a Svédországba érkező zsidókat érintette, a mai naptól fogva megszűnik.
A kiadott közlemény azt is tartalmazza,
hogy ha bármely ország is ellenezné a svéd kormány döntését,
annak a jövőben akár súlyos következményei lehetnek.
Minden személyt,
aki a zsidó felekezethez tartozik, szívesen látnak Svédországban.
Sven?
Mi az?
- Nézd! - Mit?
Nézd!
Mi van?
Százhúsz?
Több tízezernek kéne lennie. Azok hol vannak?
Svédországban.
Hitler várja magát az irodájában.
Miért nem foglaltuk még el azt a nyomorult országot?
Ez valóban így történt?
Igen.
Dag Hammarskjöld valóban
kormányzati hitelt adott egy dán állampolgárnak.
Egy sajtótájékoztatón Svédország súlyos következményekkel fenyegetett.
És valóban több ezer menekült kelt át a szoroson.
Majd a háború menete megfordult, és a németek visszavonultak.
Hát itt vannak!
Söderström, Engzell.
Ezt hallgassák: a The Washington Postban megjelent rólunk egy cikk.
„Az egyetlen ragyogó fény az örökös sötétségben.”
Hallgassák:
„Svédország valódi erkölcsi szuperhatalommá nőtte ki magát azáltal,
hogy megmentette Dánia zsidó állampolgárait.”
Engzell, árulja el, mi ösztönözte arra, hogy sajtótájékoztatót szervezzen?
Nos...
Söderström úr volt az, aki arra utasított, hogy folytassam a munkámat.
Söderström, a mindenit! Maga megéri a saját súlyát aranyban.
Ugyan már, azért nem kell túlozni.
Először a zsidók megmentése, most meg az amerikai cikk...
Ezek óriási dolgok.
Na igen, hát mindannyian kivettük a részünket a dologból.
Az biztos.
De szükségem van az éles eszére
és arra a képességére, hogy jól cselekszik a megfelelő időben.
Köszönöm.
Megtiszteltetés, hogy a külügyminiszer úrnak dolgozhatok,
és továbbra is állok rendelkezésére.
Helyes.
És éppen ez az oka, hogy ön lesz a mi követünk
Moszkvában.
Én?
Igen.
Ekkor hallottam életemben először Göstáról és az osztályáról.
Bizonyították, hogy hétköznapi emberek is dacolhatnak a történelemmel,
és változást érhetnek el.
Jó napot!
- Üdv újra itt! - Köszönöm.
Isten hozta újra!
Jó napot!
Csak kínoz ez a szörnyű allergia.
Folyton könnyezik a szemem, és folyik az orrom.
Örülök, hogy újra itt van. Rengeteg dolgunk van.
És én borzalmasan lassan gépelek,
emellett érkezett egy csomó új kérelem, amin dolgozhat.
Kétszer olyan gyors, mint a többiek.
Szóval nagyon hiányzott.
Eljött a következő lépés ideje.
Ideje volt találkoznom Göstával.
A fiam alapított egy jazz-zenekart. Megígértem, hogy elmegyek a koncertjükre.
- Milyen kedves! - Nézőpont kérdése.
Szerintem csak szörnyű dudálás az egész.
- Elnézést, Gösta Engzellt keresem. - Én vagyok az.
Raoul Wallenberg. Én telefonáltam a héten, hogy feltennék pár kérdést a munkájukról.
Attól tartok, nekem most el kell mennem,
de Vogl kisasszony, Hallonsten úr és Hellstedt úr
mindenre válaszolnak.
Természetesen.
- Üdvözlöm, Wallenberg úr! - Köszönöm.
GÖSTA ENGZELL SOSEM BESZÉLT NYILVÁNOSAN
A HÁBORÚBAN VÉGZETT ZSIDÓKKAL KAPCSOLATOS MUNKÁJÁRÓL
Gyerünk, apa! Szving!
Jó a zene, mi?
TOVÁBB DOLGOZOTT A DIPLOMÁCIÁBAN,
ISMERETLEN HÁBORÚS HŐSKÉNT HUNYT EL 1997-BEN 100 ÉVESEN
AZ IDEIGLENES ÚTLEVELEK GÖSTA ENGZELL OSZTÁLYA ÁLTAL BEVEZETETT RENDSZERÉT
RAOUL WALLENBERG ÉS PER ANGER FEJLESZTETTE TOVÁBB BUDAPESTEN
SVÉDORSZÁG
ENGZELL MUNKÁJA NYOMÁN TÖBB MINT 100 000 ZSIDÓT MENTETTEK MEG
A feliratot fordította: Büki Gabriella