Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
BASERET PÅ VIRKELIGE HÆNDELSER
Helt utroligt.
Hvem fanden har lavet det lort?
- Sven! - Hvad er der?
Se selv!
Jeg må ringe!
UDENRIGSMINISTERIET
Fandens!
- Den 15. juli 1942... - For helvede!
...blev der slået alarm om, at Tyskland startede invasionen af Sverige.
Krigen er her! Det er tyskerne!
DEPARTEMENTSCHEF
- De har angrebet os! - Gode gud.
De er her. Nu tager de os!
- Vi må informere udenrigsministeren. - Ja.
UDENRIGSMINISTER
Hvad har vi gjort galt? Vi har jo gjort alt, de bad om.
Ring til den tyske ambassade.
Gode gud...
Men klart nok. Hvorfor skulle man skåne Sverige?
Norge, Danmark, Belgien, Holland...
- Hallo? - Godmorgen.
Jeg ringer for at få lidt oplysninger.
Angående jeres angreb på Sverige her til morgen.
Hvad taler De om?
Fritz! Svenskerne tror, vi angriber dem.
- Hvad? - Sikke nogle idioter!
Det må De undskylde.
Nå, hr. udenrigsminister.
Så vender jeg tilbage...
I 1942 var Sverige et ensomt land, helt omringet af tyskbesatte stater.
Man kaldte sig neutral, men gik med til det meste, Hitler bad om.
Tyske tropper fik lov at passere gennem landet.
Svensk industri forsynede den tyske hær med jernmalm og kuglelejer.
Foreløbig havde stort set ingen uden for Tyskland
nogen anelse om, hvad der skete med jøderne.
Jøderne? Vi har ret travlt med at vinde den skide krig!
I Sverige havde man ikke lige så travlt.
Hr. statsminister!
En sag om en jødisk mand? Den må De tage med udenrigsministeren.
Jøder?
Jeg skal til Solvalla. Giv det til Söderström.
Komme ind i landet? Nej. Giv det til Gösta.
Gösta?
Engzell, retsafdelingen. Nede i kælderen.
Han tager sig af asylsager.
RETSAFDELINGEN
Far, Göran siger, du arbejder for Hitler.
- Hvad laver du? - Det passer slet ikke.
Jeg arbejder med diplomati.
Hvad er det?
Kan du huske, da du sparkede en bold ind i Jonssons stue?
- Ja. - Nå.
Jonsson blev meget vred, men du gik ikke hen og talte med ham.
Det gjorde jeg og rettede op på det.
Det er diplomati.
Far taler med Sveriges naboer, så der ikke bliver ballade.
Jeg troede, han stemplede papirer i en kælder.
Så.
Nu.
Hvad sagde du til Jonsson?
Jeg måtte anvende lidt stil og finesse.
Nej!
Han gik derhen med sandkage. Kalder du det diplomati?
Kan vi blive enige om at lade radioen være?
Den er til nyhederne, ikke til den her amerikanske larm.
Ja.
Bager du så sandkage til Hitler, far?
RETSAFDE INGEN
Nå.
Hvor sidder Engzell?
Godeftermiddag. Han sidder derinde.
Det er til Dem.
En jødisk sag.
- Fru Johansson? - Ja. Tak. Endnu en.
Gösta Engzell har været chef for retsafdelingen i seks år,
hvilket betyder, at han også var der i 1938,
da man overbeviste de tyske myndigheder
om at stemple et "J" i tyske jøders pas.
- Tak. - Mange tak.
De undrer Dem måske over, hvorfor jeg taler om Gösta. Han er et nul.
Hvor finder jeg champagnen?
Men følg med, så skal I få at se, hvad et nul kan.
Alt det her skete et år, inden jeg lærte Gösta at kende.
- Godmorgen. - Godmorgen.
Jeg hedder Rut Vogl.
Jeg begynder her i dag.
Vil De kigge på navnet? Det er min familie, som jeg må have herover.
Jeg forstår absolut Deres situation,
men vi har regler og bestemmelser, som vi må følge, og vi...
Det var afløbsrøret. Man vænner sig til det.
Velkommen til retsafdelingen.
- 6,2 meter. - Skriv det ned, tak.
Det er jo endnu et argument. Det er ikke sundt.
Lad mig præsentere frøken Rut Vogl.
Deres plads er derovre.
- Vogl? - Ja.
- Nå. - Ja, Vogl. Hun er tysker.
Er hun tysker?
- SS tager alle jøder, de finder. - Der går så mange rygter...
Det er ikke rygter.
Jeg har desværre et andet møde.
De må bestille en tid, og så ser vi, hvad vi kan gøre.
- Lige nu kan vi ikke gøre noget. - Nå...
- Jeg viser Dem ud. - Ellers tak.
De skal med til regeringsmødet.
Nej, men det skal Rut Vogl.
- Hvem er Rut Vogl? - Hun afløser mig, når jeg går på pension.
Hej!
Her er kontorets nye mål.
Hr. Engzell, kom ikke tilbage uden at love os nye og større lokaler.
Der rapporteres om yderligere uroligheder i Norge.
Omkring 100 jødiske mænd blev anholdt for nylig.
Nordmændene forbyder pressen at skrive om det.
Nils Erik, De sørger for, den svenske presse heller ikke gør det.
Ja. Selvfølgelig.
Nils Erik Eklund, eller "Censur-Nils", som han også kaldtes,
havde ansvaret for den svenske selvcensur via statens informationskontor.
Alle artikler, som havde noget med krigen at gøre, skulle godkendes af Nils Erik.
TYSKE VÅBEN FRAGTES GENNEM LANDET
TYSKE PØLSER FRAGTES
De er under kontrol.
- Vi har strammet skruen. - Godt.
Hitler skulle for nylig have udtrykt særlig vrede mod Sverige.
Kun på grund af pressen.
Fint.
Dermed kan vi afslutte dagens møde.
Nå ja, det er sandt.
Hr. Engzell skal også redegøre noget.
Hr. Engzell.
Undskyld, men jeg må videre.
Måske er der flere, som har andre møder at skynde sig til.
I så fald er det helt forståeligt.
Jeg kan bare rapportere,
at i august og september måned har vi fået
flere stærke sager afvist af udlændingestyrelsen.
UDLÆNDINGESTYRELSEN
Hvad vil hr. Engzell sige med det?
Bare at presset på os øges for hver dag, der går.
Og vi har pladsproblemer.
Vil hr. Engzell diskutere størrelsen på sine lokaler?
Her?
Sådan udtrykte han det. Der findes jo flere parametre at tage hensyn til...
Nej. Det dur sgu ikke.
Söderströms toilet er vel større end hele vores kontor!
Tag den med ro. Han har ikke eget toilet.
Nej?
De sagde vel, at vi drukner hernede? Bogstaveligt talt.
I lort!
Lad os udskyde det her, ikke?
Tak.
Engzell har konsulatet i Oslo på linje to.
Værsgo.
- Rolig nu. - Jeg er rolig!
Tag det selv roligt! Jeg forsøger... Har De en bedre idé?
Det er Engzell.
Det er Westring. Hej.
Hvordan står det til?
Tak, det går ganske godt.
- Eller, ja... - Nå...
Jeg formoder, De har hørt om jøderne, som blev anholdt her i weekenden.
Alle mandlige jøder i Trondheim.
- Og også omkring 100 her i Oslo. - Ja, men...
De bliver vel snart løsladt?
En af dem er svensk statsborger.
Jeg vil bare have mandat til at indsende en verbalnote
for at få ham ud.
DIPLOMATISK BREV FRA EN STAT TIL EN ANDEN
Jaså.
Et øjeblik.
Det er meningsløst! Alt føles meningsløst!
Det nytter ikke at tale med Engzell!
Hvad skal vi gøre nu? Vi kan jo ikke regne med ham!
Han tør ikke tale med Söderström!
- Hallo? - Vi må gøre det selv. Vi må handle!
- Vi må... - Vi må handle!
Ja, men vi må trække os.
Ja, hallo?
Nej, jeg tror ikke, det er så passende lige nu.
Det handler bare om én!
Tak, fordi De ringede.
- Til en højere autoritet! - Hvilken?
- Söderström? - Ja.
Jeg synes, at hr. Westring skal sende noten alligevel.
Stockholm var tydelige. De hørte det selv.
En svensk statsborger er uskyldigt fængslet!
Er De ikke bange for en irettesættelse?
Bange?
Hr. Engzell.
Vi har talt lidt om det...
Da vi modtager så mange jødiske sager, og kontoret er så fyldt op,
så foreslår vi, at vi arkiverer så meget som muligt
så snart som muligt.
Fint.
MELLEM WARSZAWA OG BERLIN
- Slå Dem ned. - Tak.
Meget venligt.
- Vil De have en? - Nej tak.
- De er ikke fra Tyskland. - Nej, jeg er fra Sverige.
Hvad laver De i Polen?
Jeg arbejder for det svenske udenrigsministerium.
Er De her på vegne af den svenske regering?
Ja, men desværre bliver jeg dårligt betalt.
Og Dem?
Man kan ikke påstå, at mit hverv er af militær karakter.
Det er fuldkommen vanvittigt.
Hvis ikke direkte perverst.
Hvabehar?
Har De ikke hørt om "den endelige løsning"?
Nej.
Hvilken løsning?
Det er ikke en løsning.
Det er folkemord.
Hvis jeg siger det, må De love mig at fortælle det til den svenske regering.
- Hr. Engzell. - Ja?
Tyskerne i Oslo har løsladt en jøde med svensk tilknytning.
- Hvad? - Ja!
Hvordan gik det til?
De modtog en verbalnote, indsendt af det svenske konsulat.
Men jeg bad dem om at vente.
Tog de imod den?
- Det var højst uventet. - Ja.
- Og nu vil manden hjem til Sverige. - Ja, det forstår jeg.
Giv det til udlændingestyrelsen med det samme.
Behøves det virkelig?
De har intet med det at gøre. Han er svensk statsborger.
Det er sandt.
Oslo kan udstede et nødpas.
Ja, det er en god idé.
Skal vi ikke gøre det med alle?
Nej. Vi må følge reglerne.
Men alle norske jøder er jo i fare.
Bare fordi der går en masse rygter...
Men, hr. Engzell, 300 sager om dagen? Kan det bare være rygter?
Alle skriver, at de ikke ved, hvor deres slægtninge er blevet af.
De er blevet sendt i arbejdslejre og aldrig hørt fra igen.
Hvad er det, De siger? At de alle bliver myrdet?
Det er ikke bare papir.
Det er mennesker. Læs det her.
- Hr. udenrigsminister. - Söderström.
Jeg har lige talt med en af vore diplomater i Berlin.
- Richert? - Nej. En eller anden "Von Otter".
En underordnet, der brød protokollen.
Hvad ville han?
Han...
Han havde...
Han havde mødt en SS-officer, som...
Udenrigsministeren må huske på, at det bare er forlydender, så...
Den her SS-officer havde været i en lejr...
...hvor de afliver jøder.
For fanden...
Man får dem til at tro, de skal i bad, men så er det faktisk giftgas.
Det drejer sig om tusinder hver dag.
Der går jo så mange rygter.
Rapporter det ikke, vel?
Naturligvis ikke.
- Det er godt. - Godt...
- Hr. Söderström. - Hørte De os?
Nej.
Eller lidt. Jeg sad i mine egne tanker.
Det er naturligvis bare modbydelige rygter. Det forstår De vel?
Og selvom det af en uudgrundelig årsag skulle være sandt,
så er der absolut ingenting, vi kan gøre ved det.
- Forstår De det? - Ja.
Selvfølgelig.
- Godaften. - Godaften.
Schultz.
Det er muligt.
Schwerkovic.
Hvad skal han med visum?
Han tilbragte en stor del af sin opvækst i Sverige mellem 5 og 22 år.
Men nu er han 39?
Han har arbejdet som tolk på den svenske kuglelejefabrik i Brno.
Man skal læse mellem linjerne, Engzell. Mellem linjerne.
Han er jo jøde.
- Jeg noterer "nej" til Schwerkovic. - Det gør De fandeme ret i!
"Og koldt var det også hjemme.
De små ben havde hun trukket op under sig,
men den lille pige med svovlstikkerne frøs nu endnu mere."
Græder du, far?
Nej... Det er bare min allergi, du ved.
Det får jeg nogle gange.
Hør, du... Måske skulle vi læse en anden bog i aften.
- Skal alt det her pakkes ned? - Ja, præcis.
Men... Er alle de her "svage sager"?
Præcis.
I det her tempo kommer vi ingen vegne. Vi må sætte farten op.
- Hvorfor ligger den blandt "svage"? - Hvad hedder de?
"Bondy." To tvillinger. Drenge.
Og deres mor.
Hun giftede sig igen med en svensker.
De bor i København, fordi de ikke må komme ind i Sverige.
Men ikke børnene. De er stadig i Prag.
Er han ikke deres biologiske far?
Nej.
- Det er en svag sag. - En svensk far med svensk tilknytning.
Det er reglerne. Jeg synes, det er lige så slemt som Dem.
Beklager.
Der er nogle kasser her. Og her...
Og der er nogle her.
Ud.
- Frk. Nilsson! - "Fru."
Lad os se... Alle de kasser skal ned. Tag elevatoren til arkivet.
Og så også de kasser derovre.
Værsgo.
- Jeg bærer dem hen til elevatoren først. - Udmærket.
Vent et øjeblik!
Tag den lige med ro.
Frk. Nilsson, den her kasse bliver her.
Hvad nu? De skal jo ned i arkivet.
Nej.
Det skal de ikke. De skal tilbage.
- Ind i... - Nej! For fanden, nej.
Beslut jer nu for, hvor de skal hen.
De skal ned i arkivet!
- Nej. - For guds skyld!
- Sådan. Ned i arkivet. - Nej.
Vi havde et møde om det, ikke?
Vi besluttede med stor majoritet, at alt det her skulle væk.
- Frk. Nilsson. Ned i arkivet. - Jeg siger stop!
Her er det mig, som bestemmer.
Så De vil have, vi hiver alle de ansøgninger op igen,
fordi tyskerne løslod én jøde i Oslo?
Fordi han var svensk. Derfor gik det igennem.
Derfor skal vi gennemgå alle ansøgningerne én gang til
og prioritere de norske jøder.
Men der er jo over 7.000 ansøgninger her!
Hvis vi kan redde nogen,
selvom det kun er én person til, bare ved at gøre vores arbejde,
så bør vi da gøre det, ikke?
Jeg tager de her kasser, så tager I dem derovre.
Og udlændingestyrelsen?
De behøves jo ikke.
- Oslo udsteder nødpas. - Hvad?
Det gik godt sidst.
- Ikke, hr. Engzell? - Jo. Præcis.
Der bliver bare kulsort herinde, når kasserne spærrer for lyset.
Fru Johansson, her er 25 norske jøder med stærk svensk tilknytning.
Få dem til konsulatet i Oslo med det samme.
Hils dem med, at det kun er begyndelsen. Vi kan få mindst 150 flere ud.
- Hr. Söderström? - Fru Johansson. Der kan man bare se.
Går alt godt dernede i kælderen med Engzell?
- Ingen problemer? - Nej.
Strålende.
- Tak, fordi De spørger. - Godt. Udmærket.
Det er bare, fordi hr. Engzell tilfældigvis overhørte et rygte.
Sikkert falsk, men...
Det ville være en skam, hvis det spredtes.
Jeg har ikke hørt noget. Nej.
Godt så.
Skal hr. Söderström til Södermalm?
Undskyld, kan vi standse sporvognen?
SVAG
Vi leder efter en svag sag.
STÆRK
Hvis tyskerne godkender en ansøgning med en svagere tilknytning,
ville det danne en præcedens, vi kunne gå efter.
PRÆCEDENS: DOM, DER STATUERER ET EKSEMPEL FOR LIGNENDE SAGER
Der er jo tvillingedrengene fra Prag.
- Bondy-børnene? - Ja.
Moderen bor i København.
- Hun giftede sig igen med en svensker. - Men han er ikke faren?
Nej, men han er som en far for dem. Og drengene er stadig i Prag.
For svag. Tyskerne godkender det aldrig.
Men... Josef var heller ikke far til Jesus.
Mener tyskerne, det var en svag tilknytning?
- Hallo? - Vi fik et nej.
Hvad mener De med "nej"?
De har ingen jurisdiktion for sådan noget.
Hvis jeg skal besøge fængslet, skal vi spørge Berlin først.
Så gør vi det.
- Hvad? - Farvel, Westring.
Jeg fandt den.
Bondy-børnene.
- Hvor gamle er de? - Elleve.
Von Otter.
- De skal til udenrigsministeriet. - Skal jeg?
Konsulatet i Oslo vil på besøg i et fængsel for at tale med jøder.
De skal have tilladelse fra Berlin.
De håndterer individuelle sager. Her er 150 af dem.
Nå ja.
Der var to tvillinger i Prag, som Stockholm vil finde.
Spørg mig ikke hvorfor.
Det er en verbalnote.
Jeg hedder Göran von Otter.
- Jeg vil gerne... - Vent venligst.
Heil Hitler!
- Så De er svenskeren? - Ja.
Hvad ønsker De?
Skal vi ikke...
Hr.... Göran von Otter. Vi har en krig at udkæmpe. Kom til sagen.
Jeg forstår.
Vores konsul i Oslo vil besøge et fængsel
for at finde ud af, om fangerne har tilknytning til Sverige.
Jeg undersøger det.
Og jeg har også en verbalnote.
Angående?
Tvillinger, der er blevet separeret fra deres forældre.
- Helvedes også. - Heller intet held med fængslet i Oslo.
For helvede!
Gösta Engzell! Er han her?
Söderströms blodhund.
- Ja? - De skal op til hr. Söderström.
Jeg er midt i noget.
- Kan det vente? - Det vil jeg ikke anbefale.
- Rigtig godt. - Godt. Strålende.
Hr. Engzell.
Tysklands højest rangerende repræsentant i Sverige, generalkonsul Victor zu Wied.
Hr. generalkonsul, lad mig præsentere chefen for vores retsafdeling.
Hr. Engzell.
Heil Hitler.
Mine herrer, vi har hørt,
at der ser ud til at være utroligt mange svenske jøder i Oslo.
Det lader til, at halvdelen af Norges jødiske befolkning
åbenbart kan være berettiget til svensk statsborgerskab.
Vi har kun undersøgt sager, der...
Hr. Engzell.
De er ude på dybt vand.
Tror De ikke, Eichmann kan lukke det smuthul når som helst?
Hvem er det, tyskeren slynger ud som trussel?
Han er 36 år, da han sidder her ved sit billardbord.
Men i stedet for billardkugler er det mennesker i godstog.
Han er kendt for sin... Hvordan skal man sige det? Præcision.
Og han har ansvaret for den såkaldte "endelige løsning".
Vi kommer desværre til at se mere til ham.
Det forstår vi fuldstændigt.
Hr. Engzell sørger med største omhu for,
at forholdet mellem Sverige og Tyskland forbliver højeste prioritet.
Ikke sandt, hr. Engzell?
Selvfølgelig.
Naturligvis.
Så vil jeg ikke tage mere af Deres tid.
Mine herrer.
Tak.
Heil Hitler.
Sæt Dem.
Ved De, hvad amerikanerne gør med jøder, som vil derhen?
De forhaler deres ansøgninger.
De får dem til at sende dokument efter dokument for at bevise alt muligt,
til de bliver trætte og giver op.
Sådan gør de det.
Det store land i vesten.
Krigen er snart slut.
Og den ender med Tyskland som en absolut stormagt, tro mig.
Og hvis vi har været for overbærende med jøderne, bliver vi straffet for det.
Tror De ikke, jeg ved, hvad I har gang i dernede?
Men hvad så?
Når alle jeres snedige planer er gået helt ad helvede til,
hvad vil I så gøre?
Tror I alvorligt talt, at nogen af os heroppe vil beskytte jer?
Det vil vi fandeme ikke!
Vi sender jer til Moskva. Alle sammen.
I undrer jer nok over, hvorfor Söderström truer ham med Moskva.
Det var svært for svenskerne at se Hitler som den værste diktator,
når Joseph Stalin hærgede løs.
Det var ikke ualmindeligt, at audienser med svenske diplomater skete om natten.
Når kulden bed værst,
og man ikke var sikker på, om det bare var vodka i glasset.
Fandens også!
Det virker, som om Hitler ved, hvad vi laver.
- Hvad? Jeg har ikke sagt noget. - Nej.
Det er min skyld. Vi forhastede os.
Vi skulle ikke have spurgt om Bondy-børnene og fængslet samtidig.
- Slå ikke større brød op... - Vi kan ikke redde én ad gangen!
Jeg foreslår, vi går tilbage til vores oprindelige fremgangsmåde.
Hvad er det, De så desperat mangler, hr. Hellstedt?
De er ny her, frk. Vogl.
Jeg kan informere Dem om, at jøder er blevet anholdt før.
Og løsladt.
Uden at vi har stået der og viftet med svenske flag.
- Hvor skønt at leve med skyklapper på. - Hvad er det for noget vrøvl?
Vi taler om et norsk fængsel, ikke en tysk lejr!
Hvem hyrede hende? Glemte han at bede om referencer?
Det gælder vist flere.
- Og De siger ingenting? - Hvad skal jeg sige?
Sig dog noget! Skal jeg tage hele lorten selv?
Hej med dig, Stig. Hvordan har du haft det i dag?
Kan far læse for mig i aften?
- Nej, ikke i aften. - Vær nu sød.
Göran!
Hvad er der?
Sluk straks for den forbandede larm!
Ved daggry den 26. november 1942 sendes alle taxaer i Oslo ud
med to politibetjente i hver bil
for at hente jødiske kvinder, børn og gamle.
Godmorgen.
Hvad er der sket?
Westring i Oslo ringede og fortalte, at de har samlet alle jøder
og sat dem på en båd mod en tysk dødslejr.
Jeg troede, det var spil for galleriet.
- Spil for galleriet? - Ja, hvad fanden...
De tog alle, som kunne være på båden.
Kvinder, børn, gamle, alle de fængslede.
Over 700 i alt. Gud ved, hvor de er på vej hen.
Gösta...
Men...
Så kan vi i det mindste arkivere alle de norske sager, ikke?
Bare hold kæft.
Hr. Engzell.
De svenske slægtninge har ret til at vide det.
Det ved jeg.
Men vi har jo den forbandede censur. Pressen må ikke skrive om det.
Undskyld mig. Måske kan Censur-Nils ændre på det.
Hvordan? Skal jeg bare valse ind på hans kontor og bede ham ophæve den?
Præcis! Hvorfor ikke? Sådan gør vi.
De svenske slægtninge vil undre sig over, hvorfor de norske ikke hører fra sig.
Der vil garanteret blive stillet spørgsmål.
Mange spørgsmål.
Så skriver pressen ikke om Tyskland mere.
De skriver om Censur-Nils, og at han har tilbageholdt informationer.
Men jeg kender ikke Nils. Han vil aldrig lytte til mig.
Hvad med Söderström?
Han er Censur-Nils' chef.
Jeg ville ikke være i Nils' sko lige nu,
hvad angår de norske jøder.
Ja, det har De ret i.
De har nok mange slægtninge i Sverige.
Vidste De, at flere af de deporterede jøder
også var svenskere?
Og når deres slægtninge her i Sverige undrer sig over, hvor de er blevet af,
vil de begynde at stille spørgsmål.
Og så skriver pressen ikke artikler om Tyskland,
men om Nils og informationsafdelingen.
Tror I, jeg er helt dum i hovedet?
Fandens!
JØDEFORFØLGELSERNE I NORGE KULMINERER
Hvordan i helvede havnede det i aviserne?
Jeg regnede med, at nyheden ville nå Sverige før eller siden.
Siden ville have været bedre.
Vi bliver kimet ned af borgere, der kræver, at vi handler.
Samtidig bliver jeg skældt ud af Berlin.
Helvedes også!
Ja, ja...
Hvem har egentlig ansvaret for jøderne?
Söderström?
Statsministeren stillede et spørgsmål.
Hvem er ansvarlig?
Jøderne...
Utroligt. Hvem har ansvaret for det jødiske spørgsmål?
Hidtil har det været noget af et ikke-spørgsmål.
- Men ikke længere. - Nej.
Hvem så?
- Det er vel Engzell. - Gösta Engzell. I retsafdelingen.
Hvor er han så?
- Tilkald ham omgående. - Javel.
Få dog fat i ham, for fanden!
Det er fantastisk. Helt utroligt.
- Hvad laver Engzell? - Han taler med Oslo.
Han skal lægge på.
Engzell.
Hvad er det for noget møg i Norge?
Kan vi forvente, at de kommer tilbage?
- Jøderne? - Ja.
Det er usandsynligt.
Sender de skandinaver til dødslejre nu?
Efter alt at dømme, ja.
Dødslejre?
Undskyld, betyder det, at vi skal betragte rygterne som sande?
Er der nogen svenskere med båden?
En.
Men det er en fejl.
Hvad mener De?
Tyskerne har skånet alle jøder med svensk tilknytning.
- Det stemmer. De er her stadig. - Hvad siger De?
- Ja, der er ingen tvivl om det. - Alle?
Før tyskerne drev alle de norske jøder sammen,
havde vi indsendt verbalnoter om de jøder, der havde svensk tilknytning.
Her er der 25.
De jøder blev skånet.
Det er et lys i mørket.
Hvad gør vi så nu?
Pressen kræver, at vi gør noget, og Hitler vil have, at vi tier.
Nogen forslag?
Der er stadig omkring 100 jøder i Norge.
Men de bliver nok snart deporteret.
Medmindre Sverige tager imod dem.
Skal Sverige tage imod jøder?
Det tror jeg ikke. Det ville føre til, at alle jøder i Europa vil til Sverige.
Det er trods alt et par millioner.
Hitler vil se det som en direkte fornærmelse.
Men hvad nu, hvis sagen behandles uofficielt?
Uofficielt?
Fortsæt, Engzell.
Pressen finder ud af, at vi har sendt en uofficiel anmodning til Tyskland
om at tage imod norske jøder.
Da det er uofficielt, kan pressen ikke skrive om det.
- Vel? - Gode gud...
På den måde taber tyskerne ikke ansigt.
Vi handler, men vi handler ikke.
- Det er godt. - Undskyld...
- Skal vi iværksætte det? - Det...
Lukker vi bare en masse jøder ind i Sverige på må og få
uden en parlamentarisk beslutning?
- Vi lukker ikke jøder ind på må og få. - Nej.
Det er heller ikke sikkert, at tyskerne godkender det.
Men det lukker munden på pressen.
Det er perfekt.
Mødet er hævet.
- Hr. udenrigsminister, jeg... - Mødet er hævet!
Gudfader!
Engzell, bliv her.
Til sidst vil jeg minde jer om, at jeg er jeres nærmeste overordnede.
Derfor skal I rapportere til mig.
Hvis nogen vil gå imod vores retningslinjer,
så kan jeg oplyse om, at vores mand i Moskva, hr. Assarsson,
hjertens gerne bytter stilling.
Er ingen interesseret i Assarssons stilling i Moskva?
Lige nu har vi 50.000 fra Holland.
Franskmændene driver så mange, de kan, sammen i Paris.
Har De hørt om de uofficielle telegrammer fra Sverige?
Svenskerne udnytter deres position skamløst.
Bare fordi Göring af en eller anden grund har en svaghed for det latterlige land.
Men De holder selvfølgelig øje med det, ikke?
Selvfølgelig.
Vi hører ikke mere fra svenskerne. De kender deres plads.
Godt.
Fordi nordmændene fik deres svenske tilknytning godkendt,
har jeg yderligere 25 jøder i Belgien og Holland, som vi bør undersøge.
Femogtyve til hr. Engzell.
MULIGE
- Hellstedt? - Jeg har 20.
- Tyve? - Ja.
- Hallonsten? - Ja? Jeg har en ti stykker.
Og jeg har 25.
Og Vogl?
Femogfirs.
Det er for få.
Individuelle noter dur ikke i længden.
Vi må skabe en præcedens, som dækker bredere.
Hvad gør vi så?
Bondy-børnene.
Men den fik vi afslag på.
Kan vi ikke finde en sag, der er nemmere at få godkendt?
Undskyld mig, hr. Engzell. Det er en god sag.
Den er præcis svag nok.
Men De må tage det et trin højere op.
Må jeg se papirerne igen?
Det ville være et bureaukratisk trick.
Von Otter!
Jeg er her!
Tak.
Engzell sendte de svenske diplomater tilbage til det tyske udenrigsministerium.
Bureaukraten, de kom til, hed Martin Luther.
Nej, han var ikke i familie med den anden, den mere berømte.
Han var den tyske udenrigsminister Ribbentrops højre hånd.
Jeg har noget fra Eva Braun.
Se her.
Den er fra Eva Braun. Men i pakken lå der noget fra føreren.
Det er førerens skildpaddeskjold.
Sikke...
Vil De prøve?
De blev grebet under en razzia i Prag.
Jamen dog.
Og børnene er svenske statsborgere?
Teoretisk set, ja. Men desværre ikke på papiret.
Men tilknytningen er tydelig.
Deres far er svensk statsborger.
Men er børnene jøder?
Det ville gavne Sveriges syn på Tyskland,
hvis dette problem kunne blive løst.
De mener, at et jødisk tvillingepar i Prag
er berettiget til svensk statsborgerskab?
Ja.
Fint. Værsgo. Hvor er de nu?
Vi er ikke helt sikre, men måske i Theresienstadt.
Theresienstadt? Vidunderligt! Jeg skaffer tilladelsen.
Hvad er der?
De bliver genforenet med deres forældre.
- Sådan! - Ja.
Tag den med ro.
Jeg henter kaffe og kage.
I kan bestille, hvad I vil.
En klejne.
Så vil jeg have en flødeskumskage.
- Jeg vil også have en klejne. - Ja.
Hvad med en stor kage i stedet?
Så behøver De ikke flødeskumskagen.
Nej, hvis vi har en hel lagkage.
I dag er der fest!
Bare vi kan forsvare det internt. De er hårde med budgettet.
Jeg giver, for i næste måned går jeg på pension og har ikke råd til tvebakker.
- Lad os gøre det. - Ja!
Nu spredte rygtet sig rundt i Europa og resten af verden om,
at jøder kunne få diplomatisk beskyttelse ved at skrive til Sverige.
Hr. Engzell.
Et brev fra en kvinde i Salt Lake City.
Hun vil have sin nevø ud af Østrig.
Og tilknytningen?
Han arbejder for den svenske kuglelejefabrik i Wien.
Godkend, og fortsæt.
Her er en, der tilbragte sommeren i Sverige som barn.
En ungarer, der studerede ved Uppsala Universitet.
Her er en mand, som har arbejdet i Gøteborg med "shipping".
Den kan vi godkende.
En gammel moster, der bor alene i Gøteborg.
ØNSKER DE DEN TOTALE KRIG
Reichsführer.
Beklager, men svenskerne indsender massevis af henvendelser om svenske jøder.
Hvor mange?
Alle områder med et svensk konsulat har indsendt verbalnoter
om jøder med en påstået svensk tilknytning.
Der er ret mange.
Prøver svenskerne nu at redde jøder?
Ja, og det medfører flere problemer.
Ufatteligt!
Jo mere tid vores embedsmænd bruger på spørgsmål om den endelige løsning,
desto mere...
Hvordan skal jeg sige det?
Desto mere begynder de at tænke.
De er ikke overbeviste nationalsocialister.
Så ændrer De spillereglerne.
"Fra sidst i marts
accepteres udenlandsk statsborgerskab ikke mere som undtagelse."
Hvad? Lad mig se det.
Hvorfor har de ændret reglerne?
Hvis de vil have en bureaukratisk krig,
så er det sandt for dyden det, de skal få.
Vi vil gerne vide, om de nye regler, som snart træder i kraft,
også vil gælde for halvjøder?
Halvjøder?
Selvfølgelig.
Det er vigtigt, at vi tolker det rigtigt.
Og hvordan forholder det sig med kvartjøder?
De hører sikkert også under det, men jeg kan spørge ind til det.
Og ottendedelsjøder?
Lad mig skrive Deres spørgsmål ned og vende tilbage.
Fint.
For der er også sekstendedelsjøder og toogtredivedelsjøder.
Hvilke regler hører de under? Det er vi nødt til at vide.
Ja, det vil jeg spørge om.
Godt.
Så venter vi med at håndhæve den nye regel, indtil De har afklaret det.
Deres egen fører er jo selv sekstendedelsjøde,
og det ville være en skam, hvis I skulle deportere ham.
Budapest, 20.
Det er syv flere end sidste gang.
- Engzell? - Engzell sidder her.
Wien, 75.
- Hvad i helvede foregår der? - Undskyld, hvad mener De?
Berlin jagter mig intensivt,
da vi åbenbart påstår, at en masse jøder er svenskere.
- Ja... - Hvad er alle de sager?
Hvorfor har udlændingestyrelsen ikke set dem?
Hvorfor har jeg ikke set dem?
Der var ingen grund. Det er svenske statsborgere.
Sådan ser jeg det ikke!
Som jeg forstår det, handler det om jøder, der aldrig har sat foden i Sverige!
Paulson. Rolig nu.
Vor politik er at være neutrale.
Kalder I det her neutralt?
Hvad I ikke begriber, mens I sidder hernede...
I leger med...
I aner ikke...
- Hvad er det for en larm? - Det er afløbsrørene.
Ja. Alt lortet kommer herned fra tredje sal.
Afløbet?
Vi bad om større lokaler, men blev ignoreret.
Jeg har målene i skuffen.
Pas på, Engzell.
Pas på.
Pas pokkers meget på, alle sammen.
Hvor var vi?
Hvor naiv kan man være?
Overhovedet ikke. Engzell må vente repressalier nu.
Det koster også penge. Det er ikke gratis at tage imod jøder.
Det koster penge.
Netop! Det koster penge!
Nu ved jeg, hvem der kan sætte Engzell på plads.
Ring til Ehrenpreis!
Ja. Mine herrer.
DET JØDISKE SAMFUND
Hr. Engzell.
Ingen kan være mere taknemmelige end os for alt det arbejde, De udfører.
Vi gør bare vores arbejde.
Alle, der kommer her... De er ikke bankfolk så at sige.
De har ingen ejendele. Alt er blevet konfiskeret.
De er simpelthen nødstedte.
Så hvor får vi pengene fra?
Undskyld mig. Når De siger "De", og når De siger "hjælpe"...
Mener De, at De er ansvarlig for dem, som kommer her?
Det er lidt paradoksalt, kan man sige.
Jo flere, I hjælper, jo færre kan vi hjælpe.
Var det virkelig sådan?
Ja, ifølge en 50 år gammel svensk lov
var alle religiøse samfund økonomisk ansvarlige for deres medlemmer.
Og nu var den svensk-jødiske menighed næsten løbet tør for penge.
Så I bliver som menighed tvunget til at afvise dem?
Nej. Vi afviser ingen. Det ville vi aldrig gøre.
Men...
Som sagt... Hvor får vi pengene fra?
Det er virkelig den gordiske knude.
Mine herrer.
Hvad er en gordisk knude?
Det er et svært problem med en enkel løsning.
Vi fik brev fra Bondy-forældrene.
- Og? - Tvillingerne er ikke kommet.
Men...
Kontakt tyskeren, som godkendte noten.
- Han må forklare. - Det går ikke.
De har afskediget ham og sendt ham i koncentrationslejr.
Han forsøgte åbenbart at afsætte deres udenrigsminister.
Ved vi, hvor tvillingerne er?
Måske i en lejr i Theresienstadt.
"Måske"?
Kan vi bekræfte det?
Vi kan jo altid tage derned og lede efter dem.
Det er ingen dum idé, Hallonsten. Jeg kan lide, at De bidrager.
UDEN FOR THERESIENSTADT
Vi er vist på rette vej.
Godt.
Jeg har lyst til vildt. Måske en fuglepostej.
Tror De, man kan få det her?
Det er usandsynligt.
Deres papirer.
Svenskere?
Hvad vil De?
Vi arbejder for den svenske ambassade og vil forhøre os om to børn.
Det er svenske statsborgere og skulle være i denne lejr.
Har De tilladelse?
Vi har talt med Berlin.
Men de har ikke haft tid endnu, og det haster, så...
- Nu tog han passene. - Ja, det er rigtigt.
Tag det roligt.
Beklager, de herrer.
Så vender vi om.
Må vi ikke komme ind et øjeblik?
Vi har kun et par hurtige spørgsmål.
Kør tilbage!
Forstået.
- Hvad er det for et sted? - Det ser ikke så slemt ud.
Ikke ligefrem fuglepostej.
Tak.
Det samme til mig. Tak.
Undskyld mig. Må jeg stille et hurtigt spørgsmål?
Vi leder efter et tvillingepar, som skal befinde sig i den her lejr.
Ved De, hvordan vi kan finde ud af mere om dem?
Hvad laver De?
Kender De nogen, der arbejder i lejren?
En vagt, for eksempel?
Vi kan betale.
Tvillingerne lever.
Gudskelov!
De befinder sig, som vi troede, i en lejr i Theresienstadt.
Men der er et "men".
Lejren er en såkaldt transitlejr.
- Det betyder, at de... - De bliver forflyttet.
Hele det tyske udenrigsministerium skal vide det. Jeg taler med ministeren.
Söderström lader Dem ikke slippe forbi for børns skyld.
Hvem sagde, jeg gik via Söderström?
- Frk. Vogl, kom med mig. - Ja.
Det vil jeg ikke blande mig i.
Jeg forstår.
Det er bare... Vi har en mulighed for at danne præcedens.
Hvis vi får de børn hjem,
ville det indebære, at vi kan få endnu flere jøder hjem.
Vi ved jo, hvad der foregår.
Hvis noget går galt, er det Deres ansvar.
Forstår De det?
Længe før D-dag, og længe før sovjetrussernes hær knuste Berlin,
angreb tre svenske diplomater på Engzells opfordring
det tyske udenrigsministerium.
Jeg skal tale med hr. Grundherr.
- Værsgo. - Tak.
Jeg skal tale med hr. Grobgeld.
Tak.
Jeg skal tale med hr. Götz.
Måske det hårdeste angreb fra den svenske tiger siden...
Nå... Nogensinde.
De har modtaget en verbalnote angående et par 11-årige tvillinger,
og De har også lovet at...
Vi ville sætte pris på en øjeblikkelig og positiv respons på vores anmodning.
- Det er ikke godt. Ikke godt. Nej. - Söderström...
Tag det nu roligt.
Vi vil genforene børnene med deres forældre i Sverige.
Hvor er børnene?
Hvorfor kom De ikke til mig?
Hvis tyskerne er vrede, kan vi irettesætte retsafdelingen.
Irettesætte. Godt. Rigtig godt.
Så ser tyskerne, at vi gør noget ved det. Godt, udenrigsminister.
Hr. udenrigsminister. Vi aftalte, at jeg ringede efter frokost.
Har De hørt noget fra Berlin?
Børnene må komme hjem. Men De har forårsaget noget af et cirkus.
Söderströms kontor om en time.
- Det var alt. - Ja. Mange tak.
Vores mand i Moskva skal udskiftes.
Javel.
Vil De have, jeg kommer med forslag på personer...
Nej, vi vil have, at De tager derhen.
Sammen med Deres afdeling.
At flytte hele afdelingen til Moskva lige nu tror jeg...
Godt så.
Nøj! Er der fest i aften?
Repræsentation.
Nå. Hvor sjovt.
Godt gået i dag, hr. Engzell.
Tak.
Hvad ville Söderström forresten?
Han ville mest bare lykønske os for det med Bondy-børnene.
Jaså.
Vanker der lønforhøjelse?
Nej, for det skal jeg skaffe fred på jorden.
Det gør vi i morgen.
- Godaften. - Vi ses.
- Godaften. - Godaften.
Hr. Engzell.
Om en uge genforenes Bondy-børnene med deres forældre i København.
Husker De, hvor store reaktionerne blev, da pressen skrev om Norge?
Hvad, hvis pressen kunne skrive om Bondy-børnene?
De burde tage derhen personligt!
Tag nogen med til at fotografere.
Nogen?
Kender jeg frk. Vogl ret, mener De Dem selv.
Nej.
Nej, ikke mig. En anden.
Det er jo Deres fortjeneste.
Hvis nogen skulle med, så er det Dem.
Apropos Schweiz... Hvad ville du sige til, at jeg blev forflyttet til udlandet?
- Til Schweiz? - Nej, ikke til Schweiz.
Hvad? Der er jo krig.
Men diplomatiet holder ikke pause.
Eller USA? Det ville børnene elske.
Ja... Nå.
Fru Engzell. Det er længe siden.
Jeg håber, De ejer en pels. Ellers må De investere i en.
En pels?
Ja, så De klarer vinteren.
I Moskva.
- Moskva? - Ja.
Dejlige lokaler.
Må jeg udveksle et ord med udenrigsministeren?
Jeg forstår ikke rigtigt det med forflytningen.
Bondy-operationen gik jo godt.
Lige netop.
Vi har brug for en god mand som Dem, hr. Engzell, i Moskva. Det er vigtigt.
Det er vigtigt for Sverige, og vi må alle yde vores bidrag.
Men De må nok tale med fruen om det.
- Jeg elsker de her lokaler. - Ja.
Ingrid?
Du er den mest samvittighedsfulde mand i hele udenrigsministeriet.
Hvad er der sket?
Jeg er ked af det. Men det... Altså...
- Så bliver det uden mig og børnene. - Det må du ikke sige.
Moskva, Gösta? Moskva!
Ja...
KØBENHAVN
- Det her føles ikke godt. - Hvorfor ikke?
- Jeg har et tysk pas. - Det er vel snarere en fordel for tiden?
Desuden rejser vi på diplomatpas.
- Hun er med mig. - Ja.
- Hvorfor er der tyske soldater overalt? - Det er sikkert jøderne.
Jeg tror, de samler dem ind.
- Jeg tror, det er... - Ja.
Undskyld mig. Er det hr. og fru Bondy?
- Gösta Engzell? - Ja, det er korrekt.
Hr. Engzell...
"Jeg vil takke Dem så meget.
De er et godt mensch.
Tusind tak."
Kan De stille Dem op? Så tager vi et billede inden...
Er De klar?
En, to, tre.
Hvor er mine børn? Hvorfor er de her ikke?
Lucas!
Mateo!
Mateo! Lucas!
Hvor er mine børn?
Lucas!
Hvor er mine børn?
- Jeg må... - Hvor er mine børn?
Jeg må ringe til Berlin.
Hvor er mine børn?
Om forladelse.
De har intet at undskylde for.
Intet.
Hvor i Tyskland har De familie?
I Lübeck.
Jeg har ikke været der i fem år.
Hr. Engzell?
De forstår vel, hvad der sker i Danmark?
De må afskaffe visumkravet.
Tror De ikke, jeg ved det?
Jeg kontakter de andre i afdelingen, så de kan møde os i Stockholm.
Hr. Engzell!
- Hr. Engzell! - Hvad?
Hvor tror De, De skal hen? De kommer ikke ind.
- Jeg rejser med hr. Engzell. - Hvad nu?
Deres veninde kommer ikke ind i Sverige.
- Hun er min assistent. - Det hjælper hende ikke.
Hvad er det for dumheder? Hun har ret til at komme ind i Sverige.
- Det er et diplomatpas. Hun har et tysk. - Mener De det her?
Det er gyldigt, men hendes slags kommer ikke ind uden et særligt visum.
Jeg skulle have sagt det.
Jeg er leder af den afdeling, som udsteder de visa, De taler om.
Jeg giver hende tilladelse til at komme ind i Sverige her og nu.
Jeg ved ikke, hvordan man gør i Stockholm, men her følger vi loven.
Og folk som hende...
Tilbage til Tyskland!
Tag den, for fanden, med ro!
Løs De det senere.
- Jeg rapporterer det her! - Stop!
De skal få betalt! Det sørger jeg for.
Frk. Vogl, jeg har talt med den svenske legation i København.
De skal tilbage til Danmark.
I tolden møder en fra legationen Dem.
Og så bliver De der.
Altså, på legationen.
Godt.
Hvordan har De det?
Jeg har det fint.
Da De sidst var i Lübeck...
Hvad lavede De der?
De ledte efter Deres familie, ikke?
- Fandt De dem? - Nej.
Nej... Og De fik et "J" i passet.
Hvordan kom De ind i Sverige?
Jeg var heldig.
Heldig?
Det skal ikke handle om held.
Fandens også.
Satans jernbane.
Nu kommer han.
- Hr. Engzell. - Ja.
Ja, vi... Vi løber tør for tid.
Vi skal arbejde hurtigt og effektivt. Jeg skal tale med udenrigsministeren.
Det var vist unødvendigt.
- Kør! - Ja, ja! Vi kører!
- Går det godt? - Ja.
- Skynd Dem, Hellstedt! - Av!
- Vi skal... - Det haster!
Vi har et problem.
Motoren skal varmes op.
- Kan vi køre nu? - Kør!
Prøv at banke bag på den.
Sådan? Banke sådan?
- Start bilen! - Rolig nu!
Nu!
Sådan. Lad os lukke døren. Tag den.
Tak.
Beklager, men udenrigsministeren har desværre ikke tid.
Nej, undskyld mig, hr. Söderström.
Det er højst sandsynligt, at alle jøder i Danmark bliver deporteret.
Ligesom i Norge.
Vi kender til rygtet, og der er truffet foranstaltninger.
I kan være rolige. Så.
Må jeg spørge hvilke foranstaltninger?
Ambassaden i Berlin er blevet bedt om at undersøge situationen.
Undersøge hvad? Det er sandt! Jeg så det med mine egne øjne!
Hvad vil De, hr. Engzell?
Vil De afskaffe visumkravet?
Vi er en neutral stat.
- Det svinger i alle retninger. - Eller som vinden blæser.
Vil De hellere risikere tysk besættelse?
Og selv om vi ville afskaffe visumkravet, så går det ikke.
Fordi vores egen immigrationslovgivning holder svenske jøder økonomisk ansvarlige.
Eller ville De ændre en 50 år gammel lov her til formiddag?
Måske skulle vi vente.
Vente? Har De fået solstik?
Men talte Engzell med tyskerne? Nej.
Der er undtagelsestilstand. Så er der tyskere på gaden.
Det har intet med jøderne at gøre.
Er De gået fra forstanden?
Tror De ikke, jøderne bliver samlet ind?
Det bliver de.
De bliver samlet ind.
Nu må vi lige spole tilbage.
Hvordan ved Censur-Nils det?
Inden han blev Censur-Nils, var han udstationeret i København.
Der lærte han Tysklands udsending at kende.
Og da tyskerne beslutter at samle jøderne i Danmark ind,
er Nils en af de første, som får det at vide.
Nils beder sin tyske ven om at komme til Stockholm
og fortælle den svenske regering alt.
Kom beslutningen fra Berlin?
Hvor mange jøder drejer det sig om?
Hvis det er sandt, er det meget alvorligt.
- Ved statsministeren det? - Ja.
De vil have, at Berlin bekræfter, at det faktisk er sandt.
"Faktisk er sandt"? De tror altså, tyskerne svarer, hvis vi spørger pænt?
Talte De med Söderström om visumkravet?
Han sagde, at det handlede om penge.
Netop.
Alt handler om penge.
- Fru Johansson. - Ja?
- Er Hammarskjöld her? - Det er han vel altid.
Hellstedt, Hallonsten, kom med mig.
Vi skal løse den gordiske knude.
- Hvad skal vi? - Jeg skal hen til Hammarskjöld.
Men De, Hallonsten... Der er en dansk eksilminister i byen.
Tag ham straks med til Hammarskjölds kontor. Jeg venter der.
Jeg ved ikke hvorfor, men fint.
Og De, Hellstedt, skal arrangere
et møde i udenrigsministerens kontor med udenrigsministeren og Ehrenpreis.
Intet problem. Jeg ordner det.
Men Söderström må ikke vide det.
- Hvordan gør jeg det? - Find ud af det.
- Må jeg involvere Censur-Nils? - Involver hvem fanden De vil.
Undskyld, jeg braser ind på sådan en uciviliseret måde.
HAMMARSKJÖLD, FØR HAN BLEV KENDT
Men jeg har en gordisk knude, som jeg tror, De kan hjælpe mig med.
Er De sikker på, det er her, Zu Wied ville mødes?
Ja...
Det sagde han i hvert fald.
Burde Söderström ikke være med til mødet?
Han sidder i en bil, men måske kan vi begynde uden ham?
Hvis det er i orden?
- Hr. Ehrenpreis. - Ja?
Jeg tror, jeg har fundet et sværd til vores gordiske knude.
- Hvad? - Ja. Hvad taler De om?
En vej uden om loven,
som holder det jødiske samfund økonomisk ansvarlig for alle flygtninge.
Hr. Hammarskjöld er ikke kun sekretær i finansministeriet.
Han er også formand for nationalbankens generalråd.
Værsgo at forklare.
For at omgå det økonomiske ansvarskrav
tilkaldte vi en dansk eksilminister. Johan Kruse.
Den svenske regering tilbyder at låne Dem 20 millioner rigsdaler,
som skal tjene som økonomisk støtte til danske flygtninge i Sverige.
Jeg er jo minister i eksil.
Vi låner ikke pengene til den danske stat.
Sverige låner Dem pengene. Privat.
Fordi De kan redde de danske jøders liv.
Det kan vi ikke.
Tyve millioner?
Vi udpeger den fremtidige danske stat som garant.
Alt, hvad der er sket og sagt, siden jeg kom ind ad den dør,
er det dummeste, mest hjernedøde og sindssyge, jeg har hørt i mit liv
Er det svensk logik?
Hvordan fanden i helvede er I kommet frem til den plan?
Giv mig kontrakten.
Dersom en dansk eksilminister har penge på lommen,
skal hr. Ehrenpreis ikke længere føle sig økonomisk ansvarlig.
Det gør, at der ikke er mere til hinder
for at tage imod de danske jøder.
Fantastisk.
Og det har De ordnet på en formiddag?
Det er et mirakel.
Nej, det er bureaukrati.
Vent! Hvad er det for et møde, jeg ikke var indkaldt til?
Vi har lige løst problemet om frit lejde til jøderne ind i Sverige.
- Hvorfor det? - På grund af det, der sker i Danmark.
Jeg forstår.
Mine herrer, har vi...
Har vi fået besked fra Berlin?
Ved vi, om rygterne er sande? Nej, det har vi ikke.
Jeg foreslår, at vi besinder os lidt længere.
Söderström.
En tysk informatør har været på besøg. Engzell har selv været i København.
Igen, udenrigsminister,
Sveriges regering må ikke handle ud fra rygtespredning.
Skal vi risikere et tysk angreb, fordi vi tror på rygter?
- Nej. - Nej.
Jeg foreslår, at vi venter, indtil vi har hørt fra Berlin,
om rygterne er sande eller ej.
- Kan vi ringe til dem? - Godt forslag, hr. udenrigsminister.
- Hr. Ehrenpreis. - Ja?
Jeg takker Dem ydmygt for Deres tid.
Hr. Hammarskjöld, mange tak for Deres tid.
Det var venligt af Dem at komme.
Og hr. Engzell, vil De være så venlig at fortsætte med Deres pligter?
Men vi...
Med det samme, tak.
- Men vi har... - Tak, de herrer.
- Men vi har løst det! - Engzell...
- Der er ingen grund til... - Fortsæt med Deres pligter, Engzell.
Tak. Kom så.
Her er I jo. Godt.
Fik I lov af udenrigsministeren?
Nej. Det er usikkert alt sammen.
Sagde Söderström ikke, at De skulle fortsætte med Deres pligter?
Jo, med det...
Det gjorde han jo.
Fru Johansson, har De erfaring med at arrangere pressemøder?
Nej.
Undskyld mig. Der holdes pressemøde i bygningen lige nu.
- Har De indbudt halvdelen af Sverige? - Er det ikke fint?
Godaften og velkommen.
Jeg vil læse et kommuniké højt
fra den svenske regering.
"Det visumkrav, som hidtil blev pålagt indrejsende jøder,
er fra dags dato blevet afskaffet."
Hvad fanden? Hvad siger han?
"Således er alle af den jødiske religion velkomne på svensk jord."
Taler De om de danske jøder, der vil forlade Danmark?
Jeg taler om alle jøder.
"Og hvis noget land modarbejder dette,
så vil det få alvorlige konsekvenser."
Hvad indebærer "alvorlige konsekvenser"?
Det kan vi ikke svare på endnu.
Engzell!
Klokken er halv syv. Her er nyhederne.
Den svenske regering har fra i dag, den 2. oktober, ophævet visumkravet
for alle individer af jødisk herkomst.
Det indebærer, at visumkravet, som hidtil var pålagt
indrejsende jøder til Sverige, hermed er afskaffet.
Kommunikéet tilføjede,
at hvis noget land ville modsætte sig denne nye beslutning,
ville det få alvorlige konsekvenser.
Dermed er alle af den jødiske religion velkomne på svensk jord.
Sven?
Hvad er der?
- Kig. - Hvad?
Se.
Hvad nu?
120?
Der burde være titusindvis. Hvor er de?
I Sverige.
Hitler vil se Dem på sit kontor.
Hvorfor har vi ikke besat det elendige land endnu?
Gik det virkelig sådan til?
Ja.
Dag Hammarskjöld lånte statsmidler til en dansk privatperson.
Man holdt pressemøde, hvor man truede med "alvorlige konsekvenser".
Og der kom tusinder af flygtninge over sundet.
Desuden havde krigslykken vendt, og tyskerne var på retræte.
Der er I.
Söderström, Engzell.
Hør her. Washington Post skriver om os.
"Eneste lyspunkt i det evige mørke."
Hør engang.
"Sverige er blevet en moralsk stormagt
ved at redde Danmarks jødiske befolkning."
Engzell, sig mig. Hvorfor indkaldte De til pressemøde?
Altså...
Det var Söderström, som beordrede mig at udføre mine pligter.
Söderström, du milde... De er guld værd.
Det ved jeg nu ikke. Lad os ikke overdrive.
Jødernes redning og nu den amerikanske artikel...
Det er store sager.
Nå ja, vi har vel alle ydet vores bidrag.
Sandelig.
Men jeg har brug for Deres skarphed
og Deres evne til at gøre det rigtige på det rette tidspunkt.
Mange tak.
Det er en ære at tjene udenrigsministeren.
Jeg står altid til Deres tjeneste.
Ja.
Derfor skal De være vores udsending.
- Nå? - I Moskva.
- Mig? - Ja.
Det var første gang, jeg hørte om Gösta og hans afdeling.
De havde vist, at almindelige mennesker kan trodse historien
og gøre en forskel.
Hej.
- Velkommen tilbage! - Tak.
Velkommen tilbage.
Hej.
Jeg har en frygtelig allergi, så øjnene og næsen bare rinder.
Det er godt at have Dem tilbage. Vi har meget at lave.
Og jeg kan ikke skrive på maskine for fem flade ører.
Og vi har nye ansøgninger, De skal tage Dem af.
De arbejder dobbelt så effektivt som de andre, så De var savnet.
Det var tid til det næste skridt.
Nu skulle jeg møde Gösta.
Min søn har startet et jazzband, og jeg lovede at deltage i hans koncert.
- Hvor fint! - Det er der delte meninger om.
Jeg synes, der er for meget trutten.
- Jeg leder efter Gösta Engzell. - Det er mig.
Raoul Wallenberg. Vi talte i telefon. Jeg ville komme og høre om Deres arbejde.
Jeg er desværre på vej ud,
men frk. Vogl, hr. Hallonsten og hr. Hellstedt besvarer Deres spørgsmål.
Selvfølgelig.
- Velkommen, hr. Wallenberg. - Tak.
GÖSTA ENGZELL TALTE ALDRIG OFFENTLIGT OM SIT ARBEJDE MED JØDERNE UNDER KRIGEN
Kom nu, far! Det svinger jo!
Er det ikke godt?
HAN FORTSATTE I DIPLOMATI OG DØDE SOM UKENDT KRIGSHELT I 1997 SOM 100-ÅRIG
SYSTEMET MED NØDPAS, SOM GÖSTA ENGZELLS AFDELING PÅBØD
UDVIKLEDES AF RAOUL WALLENBERG OG PER ANGER I BUDAPEST
PÅ GRUND AF ENGZELLS ARBEJDE BLEV OVER 100.000 JØDER REDDET
Tekster af: Laura Marie Klindt Nielsen