Aquest lloc és ple de fantasmes.
I tothom n'està afectat.
Fins i tot els supervivents.
Necessitem localitzar tres objectes.
Per què la càmera era a la seva caseta?
- Com? - El seu ordinador.
I el seu mòbil.
He dut el mòbil a comissaria.
Ho has fet pel Kieran, no?
¿T'has plantejat
com serien les nostres vides si allò no hagués passat?
A vegades, sí.
Perquè em sento com una merda quan us veig junts?
Perquè tenim una connexió.
Però no la que tu creus.
És pel dol.
I el dolor.
Donem per inaugurat el club dedicat a Finn Elliott i Toby Gilroy.
T'he d'ensenyar una cosa.
És el seu vaixell.
- I què vols fer? - No ho sé, però alguna cosa.
Em deia que es veia amb un noi més gran. Però creia que m'ho deia per fotre.
Potser va fugir per això.
La teva filla era allà, Trish.
Quan el Finn i el Toby van anar pel Kieran,
es va ofegar amb ells.
Això que eren meravellosos…
- I una puta merda! - Ei!
- Mama. - Prou!
Què et passa?
Què collons t'importa?
El Finn i el Toby eren uns pederastes!
Què passa aquí?
Inspectora.
BENVINGUTS
Crec que no és bona idea.
Només és alcohol. No és una festa si no.
- No tens carnet. Com en penses comprar? - Conec algú. Si en vols, deu dòlars.
Ostres, Mia, ets un plom.
- No és veritat! - Duies això al campament de sisè.
Marxo.
Gabrielle.
- Què hi fas, aquí? - Hola, Sr. Elliott. Ha vist el Kieran?
Hauries de ser a casa. Ve una tempesta molt forta.
- Vols que t'hi acosti? - No, no cal, gràcies.
Segur?
Sí, segur, no es preocupi.
Hola.
No hauríem de parlar amb el Geoff Mallott?
- Va trobar la motxilla de la Gabby. - No he de parlar amb ningú, jo.
No ho vols saber?
El què?
Si la Gabby era al vaixell amb el Finn i el Toby.
Sembles molt decidit a implicar el teu germà en una cosa terrible.
Només ho vull entendre.
- La motxilla era al compartiment estanc. - Ara et creuràs detectiu.
Marxem en el vol de demà a les 2:15.
- No n'hi havia cap abans. - Jo us hi porto.
No, ja m'espavilaré.
Kieran, no, no li vagis al darrere. Ets un fava.
Pots fer el favor de callar?
- Jo? - Per favor.
Tu ets qui embruta la memòria del teu germà.
De debò creus que la recuperaràs fotent el teu germà mort?
Potser el Finn no era perfecte.
- Vaig a la dutxa. - Potser la va cagar.
Si la Gabby era al vaixell, va morir per culpa seva.
"Per culpa seva"?
Qui va anar a les coves quan va pujar la marea?
Llavors és culpa meva?
El teu germà t'estava intentant salvar!
Ja ho sé!
Com vols que me n'oblidi?
I sé que preferiries que hagués mort jo!
- Senyor! - Ho has deixat ben clar!
- Prou! - Saps com m'has fet sentir?
Com vols que ho sàpiga? Vas fugir a Sidney just després.
- Això no és així. - Ah, no?
Perquè jo crec que sí! O potser m'estic tornant boja.
Estaria bé, oi?
Dos bogets.
Molt bé. Com va ser, llavors?
Vinga!
Com va ser?
Estàs desitjant dir alguna cosa, així que digues-la!
Ell em va dir que marxés.
El papa.
Em va dir que m'havia d'allunyar de tu.
Perquè si no, em faries pols.
Brian.
No, per favor.
Brian, vens un moment?
Saps què diu el Kieran?
Diu que vas ser tu qui li va dir que se n'anés a Sidney
després que morís el Finn perquè s'allunyés de mi. És cert?
Te n'has d'anar.
Has de fugir d'aquí.
Només és un nen, Verity.
Per què no el deixes estar?
Ja estàs content?
Per què et costa tant estimar-me?
Kieran, em…
GEORGE TINC EL PROJECTE DE LA BRONTE. VINE.
- Surto un moment. - Mia.
Què?
No…
No sé perquè dic tot el que dic.
Ho has d'esbrinar.
Ja ho sé.
Mia…
Abans que marxeu…
puc passar alguna estoneta amb ella, per favor?
Per si de cas.
Sí, és clar.
Gràcies. Hola.
Hola.
Sembla espantada.
Tenia alguna raó per tenir-li por, senyor Gilroy?
Estava emprenyat i molest i l'hi vaig fer saber.
- Per què? - No ha de contestar.
Estic segura que coneix els seus drets. Per què estava emprenyat?
La Bronte Laidler era una turista morbosa.
N'han passat molts, per aquí.
Tenen un mapa i tot.
De llocs on han passat desgràcies, inclòs aquest poble.
Però què collons és això? Per què m'han fet venir?
S'han fet comentaris sobre el seu fill Toby
i la Gabby Birch, oi?
Són totalment falsos.
La Bronte en tenia constància?
Sabem que li interessava molt la Gabby.
Ni idea.
No voldria que la gent cregués una cosa així, oi?
Un home de més de vint anys amb una nena de catorze.
No voldria que s'estenguessin aquests rumors.
Sobretot amb l'homenatge a tocar.
Es voldria assegurar que no fos així, oi?
Tenen més preguntes?
La Bronte va esbrinar quelcom, segur.
Qui va soterrar la càmera deu haver soterrat també l'ordinador.
Registrem la casa del Julian.
I portem pala.
Ho poden fer?
Tenen un manament.
Com si volen agafar la pica de la cuina.
Hola, mama.
Aniré a la policia.
A Hobart. No me'n refio, dels d'aquí.
Segur que és bona idea?
Fer-li justícia a la teva germana? Jo crec que sí.
Volia una foto amb la motxilla. Tu no en tens cap, oi?
I què farà la policia?
El Finn i el Toby ja no hi són.
- No li podem fer justícia. - Aquest és el teu problema.
No acabes mai res. Quan es complica, fuges.
Això no ens la tornarà, mama.
Llavors què? Girem full?
- Ens oblidem que va passar i ja està? - No, no és això.
I així podràs tornar a Melbourne.
Hòstia.
Em poses una cervesa, per favor?
Escolta, no em crec res d'això que s'està dient del Finn.
POLICIA
Aquest lloc és ple de fantasmes. I es nota.
Sí, la mostra de casa del Gilroy és prioritària. Gràcies.
Crec que la mostra de terra del Julian coincidirà amb la mostra de…
De l'objectiu.
L'inculparia.
I tothom n'està afectat.
Què fas?
Els pares ens han enviat el que tenia al núvol.
Coses maques, de moment.
Què vas trobar, Bronte?
Fair Isle.
Tenim l'assetjador.
- Hola. - George.
No saps el que tinc.
Passa.
Gràcies.
L'Andrea Laidler m'ha enviat
tot el que la Bronte va pujar al núvol, perquè està d'acord en contar la història.
Ja.
He estat mirant els vídeos i no entenia res.
Però llavors he unit les peces.
El projecte de la Bronte.
Va reconstruir les últimes passes de la Gabby abans de desaparèixer.
Ah.
Des de casa seva,
al matí.
Sí. Jo era amb la Gabby aquell dia.
Vam dormir juntes.
- Hola, Mia. - Hola.
Llavors saps on va anar després.
Va ser l'últim lloc on la vaig veure.
Ostres, Mia, ets un plom.
Marxo.
- Em sap greu, deu ser molt dur per a tu. - No, no passa res.
És com si se sentís la presència de la Gabby, oi?
Que la Bronte s'inserís en cada espai, unint-s'hi totes dues, és molt enginyós.
És molt trist. Ara ja no hi són cap.
I…?
No és el dia de la mort?
27 DE GENER DE 2024
Va anar a les coves.
Què fa el nom de la Gabby allà?
No s'hi podia anar. Poca gent s'ho coneixia.
Febrer de 2009. Sense dia.
La tempesta va ser el 4 de febrer.
I si era a les coves quan va arribar?
- Puc? - És clar.
Ets preciosa, Mia.
Vull dir…
No, Mia.
Perdona.
Gràcies.
Hola, perdona, me n'havia d'anar.
T'envio una cosa i l'has de mirar ja, d'acord?
Estàs bé?
L'has rebut?
Mira-la, per favor.
La Gabby va posar el seu nom a la cova. Potser el dia de la tempesta.
Són les coves del nord.
Qui hi arribava posava el nom. Era tradició.
Si la Gabs era allà, no era al vaixell, i no seria culpa del Finn i el Toby.
Podrien ser innocents, Kieran.
No veig la data, Mia.
Hi he d'anar a veure-ho.
Els podríem exculpar.
No, Kieran, per favor.
No hi vagis sol.
No, tranquil·la, trucaré els nois.
Ves amb compte.
Et trucaré quan ho trobi. Gràcies, Mia.
No ho sé.
Això és ridícul.
Podria ser qualsevol.
No ho crec, senyor Barlin.
Sabem que és el seu jersei. Tenim un manament per registrar casa seva.
També sabem l'alçada d'aquest home.
Fa 1,85. I pesa 85 quilograms.
Tranquil. Ho confirmarem quan l'acusem.
O potser té una altra raó per ser a casa de la Bronte.
Però si ja els ho he dit. Passejava pels voltants.
Vaig sentir una discussió i…
I m'hi vaig acostar.
Com un bon samarità.
Sí.
Per això el perseguia la Bronte?
¿Perquè volia donar-li les gràcies
pel seu civisme?
Mirin, segurament ja sabran que vaig tenir problemes a Melbourne.
Sí.
Des de llavors m'ha costat una mica
connectar amb la gent.
I espia jovenetes?
No he fet mal a ningú.
No tinc res a veure amb la mort de la Bronte.
I ho puc demostrar.
Té coartada. Era amb una noia al Surf 'N Turf aquella nit.
Doncs sí que li costa connectar.
Sí, és un cap de cony.
Literalment.
Però no és l'assassí.
Com va la mostra de terra?
Faig un truc.
AVÍS PROHIBIT EL PAS
- Hola. - Hola.
No ve l'Ash?
No el localitzo. Crec que encara està emprenyat.
El truco?
No, entrem i sortim abans que pugi la marea.
Bé?
Sí.
HO HEU TROBAT? JA EM DIUS!
On és la Verity?
La Verity ha sortit, Brian, però si necessites res, t'ajudo.
Què hi fas, aquí?
M'estic quedant aquí uns dies.
Aquesta és l'Audrey.
- Hola, Audrey. - És la meva filla. I del Kieran.
Kieran?
Sí, ja saps qui és el Kieran.
Anàvem junts a l'institut abans que marxés d'Evelyn Bay.
Per què vas marxar?
No era gaire feliç aquí.
Sí.
I els meus pares volien que ho fos i vam marxar a Sydney.
I allà em vaig retrobar amb el Kieran, a la universitat.
Era guapíssim.
Encara ho és.
Sí. Em vaig enamorar a l'instant.
En el fons ell era molt infeliç també.
I vaig pensar que…
Que si ens estimàvem suficient, tot milloraria.
Però tan bon punt hem tornat, la tristesa ens ha tornat a envair.
Me n'he d'anar. No ho puc suportar.
Jo també me'n vaig.
- Ah, sí? - Sí.
La Verity i jo hem de marxar. No sé on. On no pugui causar tants problemes.
Però què hi farem, no?
Deixar marxar…
Marxar…
Forma part de la vida, oi?
Sí.
Tant de bo no hagués de marxar.
Tant de bo pogués quedar-me.
Vigila amb el cap.
- Hola? - Aquí.
- Que no han vingut a netejar? - No, ha vingut la policia.
Ara la gent diu que has estat tu. És veritat?
Sempre te'n passes una mica, Verity.
Se n'ha passat tothom, no creus?
Primer el Brian, ara tu…
Ens està destrossant.
Al Liam li està afectant molt.
Ens està afectant a tots.
Però em preocupa.
No el perdis de vista, Julian, et necessita.
Sempre he recolzat la família, Verity, ja ho saps.
Sí, ja ho sé.
¿Ens hem equivocat,
Julian,
amb els nois?
- A l'esquerra. - No, és per aquí, me'n recordo.
No facis cas a la Trish. El Finn i el Tobes eren bons nois.
Sempre vaig pensar que seria més fàcil tenir nois. Tothom m'ho deia.
I em sento més cromosoma Y que X. Entenc molt bé els homes.
I ets més dura que molts homes que conec. T'ho asseguro.
I m'encantava quan eren petits. Eren tan dolços i tendres…
Encantadors.
Però fins i tot llavors no volia que fossin així sempre.
Ja.
No poden ser petits sempre. En algun moment han de créixer.
Sí, però com?
¿Per què els fem destruir aquelles parts dolces
i esdevenir el que creiem que han de ser? En què els convertim?
Per això has vingut? Per tirar-nos merda?
No!
Però que no ho veus? Són molt fràgils.
- Tot bé? - Sí.
Els espanta no estar a l'alçada del que esperem d'ells.
El Finn i el Tobes, igual.
No surts enmig d'una tempesta, Verity, si tens por, no?
Van ser uns herois.
No si la Gabby Birch era al vaixell amb ells.
No era amb ells.
- Tant de bo, Julian. Tant de bo. - Prou!
Para, per favor.
Els hem de defensar, si no, què?
Va estar un accident.
Ja gairebé hi som.
Aquí són els del Finn i el Tobes.
Puja la marea, Kiz. Marxem.
Sí.
Aquí són els nostres.
Hi hauria de ser el de la Gabby també.
Sean, per favor.
Aquí és.
L'han ratllat.
No fa gaire.
No, Mia, segur que està bé.
Coneix la marea i és amb els nois.
No, no hauria de trigar tant.
Deixo l'Audrey amb la Trish i vaig cap a les coves.
- Hola. - Hola.
- És aquí? - Sí.
Passa res?
Com estàs tan segur que la Gabby no era al vaixell?
Contesta'm.
Com va trobar això la Gabby?
Només ho sabíem uns quants.
El Finn i el Toby, és clar.
Jo.
L'Ash.
I tu.
El dia de la tempesta,
era a les coves amb el Sean.
No li vaig fer res, Kiz.
M'has de creure, no la vaig tocar.
Hola.
Has vist el Kieran?
Avui, no.
Necessito que em faci un favor.
Te'l puc fer jo?
No, tranquil.
- Ha anat a les coves. - Súper, gràcies.
No hi pots anar.
Per? Tots hi aneu.
Sí, però ens les coneixem.
Em pots dur, llavors?
Per favor.
Deixa la motxilla. Hi ha túnels estrets.
Et buscava a tu.
I sabia que eres aquí i la vaig dur.
Soc una de vosaltres.
Fa un fred que pela.
Gràcies.
- I gràcies per dur-me. - Res.
Sean…
Creia que era el que volia, però no.
Sean, em sap greu.
Per què? M'és igual.
- No sabia que volies… - Què?
Haguessis preferit el Kieran?
Vull marxar a casa.
- Per favor. - Si vols marxar, marxa.
No sé com tornar.
Vine.
Em vaig sentir com un imbècil.
Sean, espera!
I vaig accelerar.
Va arribar la tempesta.
I la va perdre.
L'únic que volia era sortir.
No podia parar de pensar en tu i l'Ash quan us n'assabentéssiu.
L'Ash i jo?
Sí, us hauríeu descollonat de mi.
I ho hauríeu dit a tothom.
Creia que era just al darrere.
Per aquí.
T'ho juro.
Sean!
Espera!
Ho has sabut tot aquest temps i no has dit res.
Ja havia perdut un fill.
I te'n vas anar, Sean? La vas deixar aquí?
Em vaig espantar molt en veure que no sortia.
On ets?
I llavors em va espantar que sortís.
Sean! On ets?
No…
ho diguis…
a ningú.
Quan va aparèixer la motxilla…
va ser com si no hagués passat.
Com si l'hagués arrossegat la mar, com deia tothom.
La Gabby era morta.
Era…
Era igual com s'havia ofegat.
Sean!
A la Trish no li era igual.
Ni a l'Olivia.
Ni a moltíssima gent, de fet.
M'ho hauries d'haver dit.
I que tothom m'odiés?
No, no ho hauria suportat.
No soc com tu.
Jo tenia el pare, la Mia…
És molt dur carregar amb això sol.
No he estat sol.
Per què volia parlar amb tu la policia?
Vas recollir el Brian aquella nit. Eres a la platja.
Li vas fer alguna cosa a la Bronte per protegir el Sean?
No.
- Verity. - Deixa'm anar!
Verity.
Per favor, entra.
T'ho puc explicar.
- No marxis així. - Què passa?
- Deixa'm anar! No! - Deixa-la!
Què fas? És la Verity!
- Fas el ridícul! - Liam!
Liam, hem d'anar a comissaria.
Verity!
Hem de parlar amb la Trish.
Es mereix saber-ho.
No puc.
El Sean em demana la llanterna.
Llavors l'hauràs de venir a buscar.
Quan t'han tornat la llanterna?
La tenia la Bronte, oi?
Quan te la va tornar?
Hola. Perdona, sé que és tard.
Em pots tornar la llanterna, per favor?
- Tinc una sortida demà. - Sí. Perdona.
Esperava algú altre, però ja no vindrà.
Era del meu germà i…
- És especial, t'entenc. - Gràcies.
- Volia anar a la platja.
Avui hi ha bioluminiscència.
I volia fer fotos, però no hi vull anar sola.
No amb un pervertit solt.
Què has fet?
Ho va descobrir.
Les vull posar al projecte de la Gabby, però no sé si quadren.
Ai, mira què he trobat avui a les coves.
L'Ash em va dir com arribar-hi.
Tothom creu que es va ofegar a la mar, però potser va ser a les coves.
- Hi tornaré demà aviam què trobo. - Espera.
El pare tenia raó.
Era un perill.
No.
Ho hauria explicat a tothom.
Exacte. Tothom ha oblidat la Gabby.
En l'homenatge, hi és, ella? No.
- Només és pels nois i… - Calla.
No. Per què no se la inclou?
Calla, hòstia!
La manera com em va mirar…
Com si no valgués res.
Em va fer sentir molt petit.
Igual que la Gabby, igual que tots.
Des que era un nen.
Per què?
Què vaig fer?
Ho sap algú més?
Me la tornes?
- Me'n vaig. - Espera un moment. Espera.
Sean.
Me la dones un segon?
Ni em toques, hòstia.
- No. - Ensenya'm la foto.
No. Para. No… Sean.
Sean!
Estàs bé?
- Et surt sang. - No em toques.
- Hi vas tenir a veure. - Deixa'm…
Saps què li va passar.
- Hi vas tenir a veure! - Calla.
- Auxili! - Calla!
Auxili!
Bronte.
Llavors…
La càmera…
La pintada… Vas estar tu, oi?
Vas incriminar el meu pare!
L'hauries enviat a la presó, Sean?
Però si no…
No hauria sigut conscient. Ja no hi toca.
Sean!
Tenim una coincidència.
Amb la terra del Julian Gilroy?
No, amb la de l'Ash Carter.
- No pot ser, té coartada. - Però el seu company, no.
Ja no.
Inspectora!
Podem parlar?
Tinc informació del Julian.
- Saps on és el teu tiet? - No, per?
Si saps on és, m'ho has de dir, Liam. El busquem per l'assassinat de la Bronte.
- Va ser el Sean? - Això creiem.
És a les coves. Amb el Kieran.
Necessitem les forces especials. A Hartford Cove.
No contesta.
Ai, mare.
Engega.
Sean!
L'entrada sud, a la dreta.
Ei. No.
- Què passa? - Tranquil·la.
És delicat. Tenim molts agents. Està controlat.
- Em sap greu. - Sabeu què passa?
Sean!
Verity! On és el Kieran?
- On és el Kieran? - La policia és allà.
Qui no sigui de la família ha de marxar.
Senyora, ha de tornar al cotxe.
No poden ser aquí. Enrere, per favor.
Senyor, enrere.
Sí, exactament. No hi ha res confirmat.
Estan traient algú.
Sean Gilroy, queda detingut per l'assassinat de Bronte Laidler.
Té dret a guardar silenci…
- Ei. - No puc, ho sento.
Qualsevol cosa que digui es podrà utilitzar en contra seu.
- Entén els càrrecs? - Tranquil·la.
Aviseu que hem detingut el Sean Gilroy.
Anem cap a comissaria.
Estarà bé.
Kieran!
Tresor!
Gràcies a Déu.
Aquest lloc és ple de fantasmes.
I es nota.
Han perdut molt.
I tothom n'està afectat. Fins i tot els supervivents.
Així que faig això com a compensació.
Perquè es curi la ferida.
Duent terme la investigació, s'ha detingut el senyor Sean Gilroy.
A l'interrogatori, ha admès haver comès l'assassinat
i haver intentat desfer-se del cadàver i de les proves.
Per aquesta raó, demanem que se'l condemni per homicidi
per la mort de Laidler.
Als caps no els agradarà que hagi vingut,
però em volia disculpar.
Estava convençuda que el senyor Elliott era culpable.
I m'equivocava.
Perdonin per les molèsties que els he causat.
Ja està, llavors?
Retiren els càrrecs?
Sí.
Bé, els…
Els deixo fer.
I el Sean?
Haurà de pagar pel que ha fet.
Seguim en contacte.
T'hauries de quedar.
- Fins que s'instal·lin a Hobart. - No.
La mare no voldrà.
Parla amb ella.
Mia.
El Sean em va dir que el fèiem sentir petit.
- Creus que va… - Les accions del Sean són cosa seva.
T'has de perdonar, Kieran.
Per tot.
No marxis.
Per favor.
D'acord.
- Ara vinc. - D'acord.
Hola.
No puc parar de plorar aquests dies.
Soc una nena.
Quan marxes?
Aviat.
L'avi m'ha dit que podia venir. Si us sembla bé.
És clar que sí.
Potser ens quedem un temps.
Per la mudança.
Quant de temps?
El que necessiteu.
Crec…
Crec que ens encantaria.
Fa un dia preciós.
- T'he dut una cosa. - Sí?
Ostres.
Ostres, és preciós.
Gràcies.
N'hi ha un per a tu.
Molt bé. Som-hi.
Ens aturem aquí.
Ai, tresor…
M'he estat aferrant a tu perquè no…
No podia suportar deixar-te anar.
Però ara, gràcies a la Bronte, sé…
Sé la veritat.
Així que…
Adeu, vida meva.
T'estimo.
Estarem bé. Tot anirà bé, tresor.
Trobaré molt a faltar això.
Però tinc ganes de tornar a casa, de veure els pares,
tornar a classe…
I tinc moltíssimes idees. Aquest projecte és només el principi.
Sí, tinc ganes de saber què m'oferirà el futur.
Subtítols: Teresa Pitarch Porcar.