Peggy er rastløs.
Lurer på hva hun drømmer om. Hjem? Å bli jaget?
Bananmuffins?
Det er vel bare meg.
Men ingen drømmer i natt. Jeg er på saken.
Har ikke sovet mye siden vi fant henne.
Jeg føler vi må beskytte Peggy til vi får henne hjem.
Det betyr mye for meg.
Jeg skal ikke skuffe deg.
Det gjør du aldri.
Barbie, jeg...
Unnskyld. Hva sa du?
Det kan vente. Sov. Jeg har kontroll.
Takk. Du er en fantastisk venn.
-God natt. -God natt.
"Venn"?
Ja.
Ok. Ken Carson sovner aldri.
Bananmuffins...
Bananmuff...
Bare en drøm.
En drøm?
For et nydelig sted
Her er ingenting en umulighet
Finn et mål Del en drøm
En verden av magi Er utrolig skjønn
Vi kan bli det vi vil
-Med en klype magi -Magi
Kan gjøre alt, min venn For vi har oppskriften
Vi kan bli det vi vil
-Med en klype magi -Magi
Eggekartongen er morsom.
Hei, jeg er et egg.
Skjønner ikke.
Men liker dette treet.
Det er litt ødelagt.
Jeg fikser det. Jeg er ganske hendig med... hendene.
Hva med det lille huset? Så søtt.
-Kanskje vi kan...? -Nei.
Nei og nei. Har planer for det. Det er en overraskelse.
Ok, men vi må gjøre noe ferdig.
Alex sa vi måtte ha en ny bakgrunn klar i dag.
Barbie. Har du et sekund?
Det er litt krise.
-Hva er det? -Jeg...
Kan vi snakke privat et sted?
Nei.
Ok. Jeg fortsetter her borte.
Hva er det? Du skremmer meg.
Du må love å ikke fortell noen det jeg skal si nå,
spesielt ikke Barbie.
Ken, hva har skjedd?
-Lov det? -Jeg lover.
-Peggy har forsvunnet. -Hva?
Jeg sa jeg skulle våke over henne, men så sovnet jeg.
Da jeg våkent, var Peggy borte.
Jeg må si det til Barbie. Men jeg lovde å la være.
-Du må hjelpe meg å lete. -Nå? Jeg må jobbe.
Jeg kan ta vakten din.
Jeg lyttet ikke før på slutten,
da jeg skulle sette dette her.
Dra. Gjør det du må gjøre,
så passer jeg på her.
Ok. Det haster faktisk.
-Takk. -Så snilt av deg, Rocki.
Kom.
Reparer!
Mye bedre.
-Har du gjemt dem? -Ja. Oppe, på rommet til Barbie.
Ikke si det. Vi må jo ikke røpe noe.
Rookie må finne dem med sin overlegne luktesans.
Ok, finn den andre vaffelen.
Se, han gjør det.
Hei.
Hva?
Og det er samme vaffel.
Det er en vaffel. Og han fant den, så det gjelder.
Flink gutt.
Peggy, hvor er du?
Har lett overalt, til og med i trærne.
Ingenting er i uorden eller rart.
Ingenting? Har det alltid vært regnbuestrøssel der?
Hva er rart med det?
Vent, Peggy elsker det der.
-Vi må følge sporet. -Hei, hva skjer?
Hei, Barbie.
Hei.
Alt er bra, så klart.
Vi skulle bare...
Vi skulle sjekke at jacarandaen har masse blomster igjen.
Vil ikke at Kens foreldre skal komme her og oppdaget at vi er Peggy-vakter.
Smart tenkt.
Men syns dere vi burde si det?
Å lyve til dem er som å lyve til mamma og pappa.
Og det å lyve er uansett veldig dårlig gjort, så...
Jeg tilstår. Jeg mistet Peggy.
-Hva? -Unnskyld. Vi leter etter henne.
Hva var det opplegget med blomstene?
Jo, Ken tenkte, og jeg tenkte at vi ikke ville uroe deg.
Usikker på hva som sårer mest, det at du mistet henne,
eller at dere skjulte det for meg.
-Jeg me... -Vi mente ikke å gjøre det.
Ok, jeg gir deg et hint.
Det er en annen vaffel et sted her inne, bare til deg.
Hvis du finner den.
Forsiktig, Chelsea. Barbie blir sur hvis rommet hennes er klissete.
Det blir varmere, Rookie.
Varmere.
Ikke pulten.
Kaldere.
Iskaldt.
Skipper, du snakker høyt.
Å nei, det er Barbie.
Gjem deg.
Hvor lenge må vi gjemme oss her?
Vi har heldigvis mat.
Det var brutalt.
Føler meg så kjip.
-Unnskyld for at jeg dro deg inn i det. -Jeg gjorde det verre.
Utrolig at jeg skjulte det.
Jeg visste det var galt å la være å si det.
-Hvorfor gjorde du det da? -Vet ikke.
-Sliter med å snakke til henne for tiden. -Fordi?
Fordi på bilturen i sommer følte jeg noe. At vi var mer enn bare venner.
Jeg trodde hun følte det samme, men nå er ting annerledes.
Dere to er nødt til å komme på bølgelengde.
Men tenk om jeg ikke finner Peggy?
Se, der borte.
Mer regnbuestrøssel.
Kom.
Ok, noen spørsmål?
-Ja. Har du blitt ko-ko? -Samme spørsmål.
Greit, men, nei, Peggy finnes.
Hun flyr, eller svever. Og jeg trenger hjelp til å finne henne.
Er Brooklyn der?
Hun og Ken er ute og leter sammen.
Vi ble uvenner fordi hun og Ken ikke fortalte meg at Peggy var borte.
Du har ikke fortalt oss at du fant henne heller.
Du kan stole på oss.
Ja. Jeg trodde bare det var så hemmelig at jeg...
Ingen hemmelighet er for stor for de som er glad i deg.
Tusen takk.
Men hvordan finner vi hesten?
Jeg har laget en tegning av jenta som jaget oss.
Ikke den.
Skikkelig kul jente.
Kan hun lede oss til Peggy?
Magefølelsen sier at finner vi henne, så får vi svar.
Er dere med?
Vi er med!
-Hørte du det? -Barbie, Ken og Brooklyn uvenner.
Ikke det. Selv om det er sprøtt.
Jeg mente at Peggy er Peggy-nappet.
Hemmelig agent-instinktet mitt sier hun er i trøbbel. Vi må finne henne.
Ok. Men hvordan?
Flink gutt, Rookie.
Du fant vaffelen
Du er litt av en blodhund.
Sporet ender foran Reardons.
-Vi hører om Trey har sett noe. -Må vi det?
Barbie.
For en fin overraskelse.
Decaf kombucha?
Nei takk.
Vi lurte på om du så noe rart utenfor i går kveld?
Særlig. Denne gaten er så kjedelig.
Skjer aldri noe rart her. Aldri.
Ok. Beklager bryderiet.
-Bortsett fra den svære fuglen. -Fugl?
Har hengt her i det siste, oppå taket til Ken.
Står du opp på natta og sjekker taket mitt?
Sa jo det, det er så kjedelig her.
Vent litt. Hvordan ser den fuglen ut?
Jo, en fugl.
Som er stor, hvit, fire bein, lang hale.
Det er en rar fugl. Samme det. Tror noe jaget den vekk.
Hva får deg til å si det?
Det var masse skriking, eller mer knegging.
Så ropte en jente: "Kom, du slipper ikke unna!"
Bortsett fra det, en helt vanlig natt.
-Var det Peggy og mysterie-jenta? -Trey er ikke veldig kreativ.
-Tror ikke han finner det på. -Jeg står her.
Sant. Takk for hjelpen.
-Takk. Vi må suse. -Ha det.
Har alltid en kald brus med navnet ditt på.
Kom så fort du er klar.
-Det var her vi så henne først. -Ingen tegn til henne.
Der er Barbie. Barbie! Vent!
-Tror ikke hun så oss. -Nei, det må ha vært det.
Hun drar til stranda. Leter sikker etter Peggy.
Skal vi ikke dra hjem hvis Peggy kommer tilbake?
Kan du dra uten meg? Jeg må gjøre noe først.
Greit.
Smil!
Ok, Rookie, snus godt inn.
Let etter spor etter Peggy.
Hva er det?
Et insekt.
Jeg vet ikke, kan være Peggy bare dro?
Ikke gi opp, Stacie. Peggy drar ikke uten å si ha det.
Det er sant. Snus i vei.
Et spor med regnbuestrøssel.
Jeg visste det. Hun har blitt Peggy-nappet.
Hvem er det som gjør noe så slemt?
Nå er det ikke lenge til jeg får det jeg ønsker meg,
så kan jeg dra hjem. Og ingen får vite jeg har vært her.
Tenkte at du var her. Kan jeg bli?
Ja.
Unnskyld, skulle fortalt det.
Vent. Trodde du var sint på meg?
Jeg kan ikke være sint på deg og Brooklyn, for jeg gjorde det samme.
Til mamma og pappa, til deg og alle vennene mine.
Først fortalte jeg ikke noen om Peggy fordi...
Noen hemmeligheter er verre å dele enn andre.
Ja, spesielt de som kan forandre ting.
Men vet du hva? Sannheten kommer for en dag til slutt.
Når tiden er inne.
Ja. Når tiden er inne.
-Tilgitt? -Å ja.
Nå må vi finne en flyvende baby-hest.
Siden du skal være fangen min til vingene vokser ut,
tenkte jeg du vil ha det bedre på et sted som dette.
Det minner jo litt om hjemme, enig?
Mini-hest betyr mini-magi.
Du burde tenkt på det før du fulgte strøsselet rett i fella.
Du slipper ikke ut før jeg får oppfylt ønsket mitt.
Hei, Rocki.
Hei...
Kul utstilling. Minner meg om Jack og bønnestengelen?
Ja.
Hvem er det, broren din?
Ok. Jeg lurte på om du har hatt noen nye kunder i det siste.
Som oppførte seg litt rart, eller så etter en liten hest?
Liten hest? Hvor liten?
Så liten? Så liten?
Nei, som en ponni.
Nei. Ikke noe sånt her.
Hva med denne jenta? Sett noen som ligner?
Hun? Å nei, det kan jo være hvem som helst.
Det kan være meg. Det er ikke meg...
Jeg ser jo ikke ansiktet.
Kjolen er spesiell. Og den kule tightsen...
Ja, men bare fordi noen har god smak, trenger de ikke være slemme.
Hva? Jeg sa ikke...
Uansett, vi vil bare spørre henne om noen.
Ok. Sier fra hvis jeg ser noen som minner om tegningen.
Legg den her så jeg vet hva jeg ser etter. Ok?
Greit. Tekst meg hvis du ser noe.
Det skal jeg.
Vent, har du nummeret?
Nei, for jeg har ikke mobil.
Ha det!
Men? Hei!
Hvem jobber på et selfiemuseum uten å ha mobil?
Varmt, varmt, varmt!
Hei!
Kom deg ut derfra!
Har du klart å finne Peggy?
Nei. Men ser at dere har funnet hverandre.
-Det har vi. -Ja. Alt bra.
Barbie!
Vi kan finne Peggy.
-Rookie er en blodvalp. -Blodhund.
Hvordan visste dere at Peggy er borte?
Detektivarbeid.
Og vi gjemte oss i skapet til Barbie.
Hei!
Bli sinna senere.
Først er det en magisk flyvende hest vi må redde. Finn Peggy, Rookie.
Ok!
-Ikke bry dere om oss. -Elsker den boka!
Kommer hjem til middag.
Vi er ikke i New York lenger.
Rookie?
Hei, mamma!
Men? Hva? Hæ? Hva skjer?
Unnskyld, pusen.
Ok, ett til. Vi sier to til.
Flink gutt, Rookie!
-Reardon rett forut! -Du er tilbake. Hva gjør du?
Unna vei!
Beklager, ute på oppdrag.
Jeg skal nok få tak i deg.
Omgjør!
Det var en dårlig idé.
Kom tilbake!
Stopp!
-Følg etter valpen! -Veldig bra!
Har du sett denne jenta?
Hei, dere!
Teresa! Bli med oss!
Rookie er på sporet av Peggy!
Glem det. Takk. Vent på meg!
Vi må løpe fortere! Kom igjen!
Vent.
Hei, Rookie, Stacie, Chelsea, Barbie, Ken og Barbie!
-Jeg trodde vi lette etter... -Stemmer!
Kom tilbake!
-Funnet hesten? -Ingen har sett noe.
-Er ikke det en av Barbies hunder? -Er ikke det alle sammen?
Hei, kom tilbake! Noen må betale for disse!
Super service.
Stopp, jeg vil bare ha det som er mitt.
Er det ledig? Ja? Takk. Gi meg litt plass. Perfekt.
Der er hun.
Peggy!
-Du er hel. -Vi har vært så redde.
Skal du ikke introdusere oss?
La meg få presentere lady Pegasus Peanøttsmør Hestesen, den tredje.
Som vi kaller Peggy.
Hei, Peggy.
-Så søt du er. -Tror Peggy liker meg.
Flink gutt.
Nå er det sand i pølsa.
Endre.
Sand er så deilig!
-Du, lei for den hemmeligheten. -Samme her.
-Hemmeligheter er vrange. -De trenger ikke være det
når du skjønner at de du skjuler ting for, trenger å høre det mest.
Sant.
Men hva skjedde med Peggy?
Fortalte du Malibu det Trey sa? Om en jente som jagde henne vekk?
Ken?
Det var ikke hemmelig, bare glemt det.
Ok, det må være samme jente.
Vi må finne henne.
Gjorde Peggy det?
Hun vil visst ikke holdes i mørket lenger hun heller.
Som en sa en gang, sannheten kommer for en dag til slutt.
Når tiden er inne.
Tekst: Håvard Hodne