Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Totul a mers bine acasă, Adia ?
Vrei puţină apă ?
Ai observat ceva neobişnuit acasă, înainte de incident ?
Nimic neobişnuit cu părinţii tăi duminică ?
VINERI
Noi ştim că aceste iniţiative cu aparenţele lor non-profit
au diminuat responsabilitatea noastră faţă de hashtag-uri şi tendinţe.
E nevoie de reformă concretă în şcoli
pentru a-i informa pe copiii noştri despre drepturile lor de la vârstă fragedă.
Şi aş mai adăuga un lucru.
Familia este primul loc unde un copil se confruntă cu violenţa.
Ca mulţi în Franţa, eu însămi am o familie multinaţională
şi ştiu că valoarea vieţii cuiva,
indiferent de rasă, clasă şi trecut,
e un lucru ce trebuie învăţat acasă.
Doar atunci putem să ne adresăm şcolilor cu fermitate
şi să aşteptăm o schimbare.
Mulţumesc foarte mult pentru această discuţie edificatoare, dna Denicourt.
Sperăm că toate eforturile voastre vor duce la multe schimbări constructive,
la legislaţie atât în şcoli, cât şi în parlamentul nostru.
Mulţumesc.
Mulţumiri tuturor pentru participarea la discuţia noastră. Sper că v-a plăcut.
Vă doresc un weekend plăcut !
Îmi furi din nou reţetele ?
Da.
Cum a decurs discuţia ?
A decurs bine, cred.
A decurs bine până la sfârşit.
Însă mi s-a părut că n-a avut loc.
M-am simţit atât de singură dintr-o dată !
- Cum e cocteilul ? - Bun.
Mai adaugă puţină mentă.
Bine.
- Fă unul şi pentru Aslan. - Aslan ? El nu bea.
Pleacă peste două zile. Ar fi bine să bea cu mine.
Aslan ?
Nu atinge partea asta. Lui Bob nu-i place.
- Prea intim ? - Da.
Şi dacă folosesc limba ?
Va ejacula în gura ta.
Ejaculează deja peste tot pe mâna mea.
Excitatule !
Bob nu mănâncă mult.
Deci Lily, o dată pe zi.
Ariel, de două ori pe zi. Curăţ mizeria la trei zile.
- Şi îi scot afară odată pe săptămână. - Da. Cu excepţia lui Lily.
Ştiu. De aceea nu am menţionat-o.
Lily e o dură ca mine.
Nu glumesc, da ? Te atinge şi mori.
Ştiu. Relaxează-te.
Lily rămâne înăuntru.
Nu-i expune la lumină.
- De ce ? - Sunt lenţi. Se pot arde.
Nu am ştiut asta.
Ies cu Lara mâine-seară.
Poftim ?
Dar o să-mi iau la revedere de la tine înainte să plec.
- Vorbeşti serios ? - Haide. Ce mare scofală ?
Te întorci peste un an.
O să vorbim pe snapchat în fiecare zi.
Fii foarte atentă cu capacul.
- Trebuie să fie închis bine. - Eşti ca un copil !
Lara s-a despărţit de iubitul ei. Ştii cum e ea.
Are nevoie de mine. E ceva serios.
- Bravo ei ! - Eşti aşa de răutăcios !
Pleacă. Trebuie să mă schimb.
Calmează-te.
Iată-l, doamnelor şi domnilor !
Aslan, prăjitura turcesc, care s-a lovit la faţă pe bicicletă...
Termină ! A fost un accident.
Eşti tont ? Nu mă întâlnesc cu Lara.
Ticăloasă !
Da, te rog !
Acum pleacă. Chiar vreau să mă schimb.
Te-am văzut şi în situaţii mai rele. E în regulă.
În regulă !
O să fie ciudat fără tine.
În regulă.
6.
Aşa.
Fluture.
Fluture ? Ăsta trebuie să fie al meu.
- Ai monopol pe insecte ? - Eşti pur şi simplu norocos.
36.
Bam ! 23 !
Zero pentru tine. "Accueil" are doi "c".
"Accueil". La naiba !
"Accueil" !
Am accentul meu.
"Am găsit soluţii la toate problemele,"
"mai puţin să învăţ cum să..."
"trăiesc."
Jean Cocteau !
Jean-Paul Charles Aymard Sartre.
În regulă.
Am pierdut.
Problema ta e că joci ca să câştigi.
- Mai jucăm o partidă ? - Nu, trebuie să pregătesc grătarul.
În regulă.
Adia, dă-mi loţiunea. Am mâinile uscate...
Poftim !
La naiba !
Asta se întâmplă celor care joacă să câştige.
Continuă să râzi, tu...
Nu, lasă-mă în pace. Am telefonul aici.
Telefonul meu !
Nebunilor ! Telefonul meu !
Vino repede aici. O să te salvez.
Vino !
Dacă s-a stricat telefonul, te omor !
- Curând, e rândul tău. - Să nu îndrăzneşti !
Cocteiluri adevărate de data asta.
Haide !
Cocteilul lui tata a fost chiar bun, mamă.
Încearcă-l pe ăsta, dra Expert.
- Aslan, îl las pe al tău pe masă. - În regulă !
Bun ca întotdeauna !
Cel pentru Adia nu are alcool. Hai să vedem dacă observă.
Cum merge ?
Nu prea ştiu.
Uneori se citeşte foarte bine, dar alteori... foarte brut.
Ce crede Louis ?
Ţi-am spus. Îi place foarte mult.
Mi-ai spus că a citit-o. Nu mi-ai spus ce crede.
Ţi-am spus. Dar e în regulă.
- Îi place mult. - Asta e grozav.
Trebuie să-l întreb din nou când ne întoarcem la Paris.
Asta e psihoza ta tipică postpartum.
Nu, doar că...
Nu sunt nici măcar sigur că a citit-o cum trebuie.
El ştie că se vând cărţile mele.
El spune toate astea.
Dar apoi apar recenziile.
Din nou tu şi critica.
Dacă aş fi ca tine, acum aş fi un avocat mort.
- Alo ? - Alo, Delphine.
Te sun...
pentru o chestiune delicată.
Scuză-mă, cine e la telefon ?
Sunt o colegă a lui Antoine.
Cine eşti ?
Prefer să nu-mi rostesc numele din cauza a ceea ce vreau să-ţi spun.
Ascultă, doamnă, eu mă simt bine cu familia mea.
Nu vorbesc cu tine dacă nu ştiu cine eşti.
N-o să-ţi răpesc mult timp.
Doar că...
s-a întâmplat ceva marţi când eram în oraş cu colegii.
Antoine ţi-a spus despre seara aia ?
Brigitte, tu eşti ?
Nu, nu sunt Brigitte.
O să închid dacă nu-mi spui cine eşti.
Dă-mi un minut, te rog !
E foarte important.
Spune-mi atunci.
Deci...
Eram cu Antoine şi cu alţi colegi în seara aia.
Antoine s-a îmbătat foarte tare.
La sfârşitul serii, a vomitat în baie.
L-am găsit şi am încercat să-l ajut.
Nu sunt sigură că îşi aminteşte.
Şi ?
El a spus ceva atunci.
Nu ştiu dacă îşi aminteşte.
Era foarte beat. Aproape a leşinat în baie.
Stătea întins pe podea...
A spus ceva...
Nu l-am înţeles prea bine,
dar a fost ceva de genul...
A spus că ceva...
legat de unul din copiii tăi
era foarte greşit...
Că nu trebuia să facă asta.
Alo ?
Mai eşti la telefon ?
Da.
Poate că totul este greşit.
Şi eu spun o mulţime de lucruri stupide când sunt ameţită.
Dar am crezut că trebuie să-ţi spun lucrul ăsta.
- Sper că... - Ce vrei să spui mai exact ?
Cu unul din copiii mei ?
Nu înţeleg. Ce a spus mai exact ?
Asta e tot ce a spus.
Cu greu a spus-o. Aproape plângea.
Trebuie să ştiu cum te cheamă.
Fără asta, ai fi o psihopată care se leagă de mine şi de familia mea.
- Sunt mulţi aşa... - Nu, nu, te asigur.
Îl cunosc pe Antoine de ani de zile.
Îl plac foarte mult. Îi admir munca.
Nu intenţionez să te rănesc. Crede-mă.
Nu sunt nici măcar sigură că am făcut bine spunându-ţi toate astea,
dar nu puteam să procedez altfel.
Nu o să te mai deranjez.
La revedere.
SINDROMUL VERII FĂRĂ SFÂRŞIT
- Bună Julien. - Bună Delphine. Ce faci ?
Foarte bine, mulţumesc. Poţi să urmăreşti un număr de telefon ?
Sigur ! Pentru cazul Souleymane ?
- Nu, pentru alt caz. - Bine, te rog trimite-mi numărul.
- Ţi-l trimit acum. - Bine, mulţumesc.
- A fost un telefon direct ? - Da. Aşa mi s-a spus.
- Trimite-mi desfăşurătorul convorbirii. - În regulă.
Mulţumesc. O să ţi-l trimit imediat.
- Poţi să o faci acum ? - Te sun înapoi în cinci minute.
- Mulţumesc ! - Cu plăcere.
Pa.
Mi-e foame.
Dă-mi 10 minute şi o să mă ocup de asta.
- Ce avem la meniu ? - Grătar cu legume al bucătarului.
Chiar vrei să mă îngraşi ?
Cum e cocteilul ?
E condimentat. Îmi place al tău mai mult.
Da Julien ?
Mi-e teamă că nu am o informaţie folositoare.
Cum aşa ?
Telefonul e dat de la o cabină telefonică din Paris.
Nimic altceva ?
E o cabină telefonică de pe Rue Traversière.
- Nu departe de Bastilia. - Rue Traversière ?
- Îţi spune ceva ? - Nu chiar.
Pot să te întreb ce fel de apel telefonic a fost ?
Aparent e un apel telefonic tipic...
de înşelătorie.
Unul din clienţi.
Te rog, spune-le să înregistreze convorbirea dacă se întâmplă din nou.
Pot să-ţi spun mai mult dacă ascult convorbirea.
Sigur.
- Mulţumesc, Julien. - Cu plăcere. Pa, Delphine.
Pa.
Adia ?
- Da ? - Nu folosi prosopul ăla. Nu e curat.
- În regulă. - Cum a fost cocteilul ?
Foarte bun.
Ai grijă cu soarele. E prea puternic astăzi.
- E în regulă, mamă. - Ţi-ai dat cu cremă de protecţie ?
- Da, de ce ? - Ai o iritaţie.
- Serios ? - Da.
Ai avut aşa vara trecută.
Nu văd nimic.
Pune pe tine un tricou, draga mea. O să fie mai rău.
La naiba !
Poţi să-mi dai paharul meu, te rog ?
Da.
- Nu, nu. - Adia !
Adia, împinge-l.
Am ochelari.
Împinge-l !
Nu, nu. Am ochelari.
Apa e rece.
Rândul tău.
- Asi, Asi ! - M-ai speriat !
Arată ciudat aici.
O să-i duc dorul.
- Ce face Bob ? - E bine.
Îi place aici.
Da, Bob ?
E un scump.
- Lily pe de altă parte... - Las-o în pace !
Dacă nu era atât de toxică...
Toţi suntem toxici.
Nu greşeşti.
E doar iarbă sau e şi tutun ?
E uşoară. Vrei să încerci ?
Sunt şocat !
Îţi stă bine.
- N-ar trebui să o fac. - Haide, e uşoară.
Primul meu joint cu Asi.
Adia fumează şi ea cu tine ?
Nu.
- Niciodată ? - Ei nu-i place.
E o fată integră.
- Integră ? - Da, o fată cinstită.
E dură.
Abia aştept să-l văd pe bietul băiat care se îndrăgosteşte de ea.
O să fie o iubită pe cinste.
Iarba asta e bună, Asi.
Aşa este.
Ea se vede cu cineva ?
Nu ştiu.
Haide ! Voi doi sunteţi apropiaţi.
De ce nu o întrebi pe ea ?
O întreb. Am crezut că ştii.
Are 17 ani. Se întâmplă ceva cu ea cu siguranţă.
Câteodată îmi amintesc când aveam vârsta ei.
Lucrurile pe care le-am făcut...
- Abia le-am supravieţuit. - Da ?
Vreau să mă asigur că e în siguranţă.
Ar trebui să petrec mai mult timp cu ea.
Ţigara te face...
paranoică ?
- Par paranoică acum ? - Un pic, da.
O să-l vizităm pe Aslan în New York ?
Da.
- Tu ai fost în New York ? - Da.
Cu mama ?
Poţi să mă scarpini pe bărbie ?
- Unde ? - Vârful bărbiei mă mănâncă.
- Aşa ? - Da, mulţumesc.
E urât ?
- Ce e urât ? - Gâtul meu.
- Nu văd nimic. - Nicio iritaţie ?
- Nu, nu e nimic. - Eşti sigur ? Uită-te.
Nu, nimic.
În regulă.
Pentru tine. Din toată inima.
- E drăguţ. - Ca mine.
Arăţi mai bine.
Ştii ceva ?
O să-l ţin aproape de inima mea.
Trebuie.
- Ai nevoie de asta ? - Nu.
O să vezi.
O să fac ceva chiar mai bun. O să vezi.
Ce s-a întâmplat ?
Nimic serios.
Am dat foc la o sticlă de plastic şi s-a topit pe mine.
Nu te mai plânge. E în regulă.
Vitamina D ?
Da, asta am folosit când m-am ars eu, îţi aminteşti ?
Exceptând faptul că e cu 35 de ani mai tânără decât tine.
Vino cu mine. Să o dezinfectez.
Dar ce legătură are vârsta cu asta ?
Pielea ei e sensibilă. Nu vezi ?
Mamă, e în regulă. Nu-i nimic.
O să aplic antiseptic pe arsura ta.
Haide !
Vrei o cicatrice pentru tot restul vieţii ?
Ascult-o pe mama ta.
Închide uşa.
E rece !
Şterge-te !
- Eşti în regulă ? - Da.
E ceva ce vreau să ştiu, Adia ?
Ce ? Ce vrei să spui ?
Ascunzi ceva de mine ?
Nu. Ce se întâmplă ?
Cred că ştii.
Tocmai m-am ars. Asta se întâmplă.
Ajunge, nu ?
- Te culci cu cineva ? - Nu.
Nu mai minţi. Văd asta în ochii tăi.
Nu te mint. Eşti surdă ?
De ce ai prezervative la tine în cameră ?
- Îmi cotrobăi prin cameră acum ? - Răspunde la întrebare.
Nu am cinci ani. Nu poţi să-mi cotrobăi prin cameră.
Am căutat şi am găsit asta. Vrei să explici acum ?
Le-am cumpărat cu fetele ca să ne distrăm.
- Am fost de acord să nu ne minţim. - Nu mint.
- Am avut vârsta ta, ştiu. - Ţi-a căutat mama ta prin cameră şi ţie ?
Mi-aş dori să fi putut vorbi cu mama la vârsta ta.
Dar ea nu era disponibilă.
A trebuit să înţeleg singură anumite lucruri.
Şi a fost greu de spus cine era bine intenţionat.
- Îmi fac griji pentru tine, dragă. - Nu te îngrijora pentru mine. Sunt bine.
Adia, întoarce-te !
- Adia ! - Mi-e foame !
Vrei să guşti ? Am pus pe grătar nişte gustări.
Nu, e în regulă. O să luăm masa în scurt timp.
Totul e în regulă ?
Am şedinţă la şcoală. Nu va dura mult.
Vrei să te duc eu ?
Nu, merg pe jos. O să fie bine pentru mine.
Ai telefonul la tine ?
Nu-ţi face griji. N-o să mă rătăcesc.
Când vei fi de vârsta mea, nu va trebui să te speli pe dinţi.
De ce ?
- O să-i pierzi pe toţi până atunci. - Nu-ţi face griji pentru dinţii mei.
Sper să renunţi la obiceiul ăsta în New York.
Putem să nu mai vorbim despre New York ? Eu sunt încă aici, da ?
Ascultă asta ! O femeie în Japonia...
Poţi să-mi faci unul din sendvişurile tale ?
- Mănâncă nişte legume. - Îmi place mai mult sendvişul.
Te rog !
Bine, bine...
Ce e în neregulă cu tine astăzi ?
Nu mai mesteca gheaţa aia sau nu-l fac.
În regulă.
- Delphine ! - Bună, Brigitte !
- Ce faci ? - Toate bune.
- Cum e în Correze ? - Bine...
Totul calm. Cum e Parisul ?
La fel ca de obicei. Alergătură.
- Ce face Coco ? - E neastâmpărat.
Îl aud. Şi biroul ?
E un dezastru. Nu mă întreba.
Antoine mi-a spus că erai supărată.
Adică ce i-am spus la petrecere ? Sunt surprinsă că îşi aminteşte.
Aparent, era foarte beat.
Când am plecat de la petrecere, era ameţit.
Deci... nu ai fost martoră la restul poveştilor lui.
- Cine mai era acolo ? - Coco !
Vino aici !
A fost o petrecere adevărată. Cel puţin 100 de oameni.
Mulţi oameni, dar eu nu am stat mult.
Era în regulă ? Sau era confuz ?
Nu, nu. Nici pe departe. Era... Coco !
Doar o secundă.
Ce se întâmplă cu tine, Coco ? Nu e nici măcar sezonul împerecherii.
Stai jos !
Da, era cufundat într-o conversaţie.
Nu-ţi face griji ! A fost băiat bun.
- Şi ce spunea ? - Coco ! Aici !
- Ce spuneai ? - Nimic.
Am vrut numai să ştiu...
Poate deveni prea sincer... Ştii.
Nu, vorbea despre subiectele lui obişnuite,
filozofie, literatură japoneză. Am plecat devreme, dar era în regulă.
Apropo, când vii la Paris ?
Peste două zile. Îl ducem pe Aslan la aeroport.
Da, desigur. Trebuie să închid acum. Îmi pare rău.
Trebuie să am grijă de monstrul ăsta. Nu ascultă de nimeni.
Sigur, dragă. O să te sun când ne întoarcem.
Da. Pupă copiii.
- Şi pe băiatul cel mare ! - Sigur !
- Ne vedem curând ? - Ne vedem curând, dragă !
Ce s-a întâmplat, Aslan ?
Trebuia să plec mâine.
A fost ultima noastră zi în Correze.
Familia ta a fost împotriva călătoriei tale ?
Delphine a fost singura care s-a împotrivit.
Şi tatăl tău ?
A fost ideea lui. A vrut să plec de acasă.
Înţeleg. De ce ?
E cea mai bună universitate pentru entomologie.
Părinţii tăi s-au certat în legătură cu asta...
sau a fost abordat alt subiect asemănător ?
- Aslan ? - Nu ştiu.
Ascultă.
Orice mic detaliu ne poate ajuta să înţelegem mai bine situaţia.
De asta te întreb.
Acum...
Mama ta s-a întâlnit cu vreun prieten sau coleg în ultimul timp ?
Mereu are ceva de făcut, cu cineva cu care să se întâlnească.
E mereu ocupată.
Eu şi Adia am petrecut mai mult timp cu Antoine.
De cât timp ai melcii ?
Ce înseamnă asta ? Nu pot sta aici să răspund la întrebările tale.
- Vreau să plec. - Încă mai am...
Nu ! Vreau să plec.
Cum poţi să faci asta acum ?
Ei bine, mai am o întrebare să-ţi pun.
Deci calmează-te.
Avem nevoie de detalii. Ne facem treaba.
Încercăm aici. Înţelegi ?
Îmi pare sincer rău. Ştiu că e dificil.
Am o ultimă întrebare de pus.
Părinţii tăi au ştiut că unul din melci era veninos ?
Categoric are gust mai bun decât săptămână trecută.
- Vrei ? - Nu, mulţumesc.
- Cum e salata ? - Foarte bună !
- Bun ! Sosul ! - Da, aşa e ?
Are totuşi usturoi. Ce vor spune băieţii ?
Parcă ar fi mulţi aici de unde să aleg !
E aşa de rea cu băieţii de aici !
- Nu cu toţi. - Taci !
Eşti guralivă în seara asta.
Când nu ai nimic de spus, nu spune nimic.
Kafka !
Suna ca Kafka.
Hanif Kureishi ?
Delphine Denicourt.
Bine ! Mă duc să mă spăl pe mâini.
Şi eu.
Scuze pentru mai devreme.
Trebuie să mă comport mai bine.
- Îmi pare rău, mamă. - E în regulă.
Am vrut să-ţi spun mai devreme, dar...
Nu am găsit momentul potrivit.
Ţi-l aminteşti pe Adam ?
Ţi-am povestit despre el cu ceva timp în urmă.
Mă văd cu el.
Ce vârstă are ?
E de vârsta mea. Suntem în aceeaşi clasă.
Ţi-am spus despre el.
Înoată foarte bine.
Da. Îmi amintesc de Adam.
Şi de cât timp te vezi cu el ?
Îl cunosc de trei ani
şi acum două luni... a devenit ceva serios.
Serios ?
Da...
- Ştii. - Tatăl tău ştie ?
Care a fost înţelegerea noastră, Adia ?
Ştiu.
- Transparenţă. - Tot timpul.
Da.
Şi nu te purta ca şi cum ai fi jenată. Pot să te citesc.
Eşti aşa de rea !
Sunt avocat, observ lucrurile astea.
Un avocat foarte strict.
Trebuia să te vezi în baie.
Ai fost cu adevărat rea.
- Totul e bine ? - Foarte bine. Mulţumesc, Juana.
Hai să bem pentru asta.
Adu-l acasă să-l cunoaştem.
"N-am văzut pe cineva atât de frumoasă ca tine."
Nu m-am putut opri din râs. Serios ?
Ai grijă. Tatăl lui este un client al meu.
Haide. A fost drăguţ.
- Exact asta e ideea... - Nu vreau să plec.
Chiar nu vreau să plec.
De ce trebuie să fiu singur din nou ?
Îmi ajunge.
Asi, am discutat despre asta.
Ştiu...
Vorbesc din nou despre asta.
Nu plec.
Asi !
O să vin să te vizitez în cel mai scurt timp.
Pur şi simplu, nu pot avea o familie.
Noi suntem familia ta, Asi.
Nu plânge, Asi.
Sunt mereu lângă tine.
- Adună-te. - Asi, încetează !
Aslan !
Poţi să mă ajuţi cu rochia ?
Ce zici de nişte whisky ?
Ce se întâmplă cu tine astăzi ?
Ce se întâmplă cu tine ?
Păi... ai fost agresivă.
Calmează-mă atunci.
Ce a fost mai devreme ?
Haide !
E destul de greu deja. Nu trebuie să înrăutăţim lucrurile.
Ai putea fi mai blândă cu el.
A fost numai ideea ta. Mie niciodată nu mi-a plăcut ideea asta cu New York.
Are 18 ani, Delphine.
El are nevoie să experimenteze mai mult decât noi.
Adu-ţi aminte cât timp i-a luat să se adapteze la şcoala primară.
Are nevoie de asta.
- E prea independent de noi. - De tine.
Nu.
De amândoi.
E mai apropiat de tine.
Asta pentru că lucrez de acasă.
Sunt cu ei în fiecare zi.
E mult.
Nu poţi să te îmbeţi numai cu colegii tăi.
E rândul meu acum.
Nu m-am îmbătat aşa din liceu.
Aş vrea să văd latura ta de licean.
Nu sunt sigur că o vei aprecia.
Îţi aminteşti noaptea aia în Sarajevo ?
- Care din ele ? - Haide.
Nu pot să-mi imaginez cum s-ar fi sfârşit fără tine.
Scriitorul ăla german... Ar fi fost mai fericit dacă nu eram eu prin preajmă.
Cum îl chema ? Gunther Splitz ?
Doamne, da !
- Te-a ajutat cineva ? - Când ?
În noaptea cu colegii.
Nu ştiu. N-am idee.
Nu-mi amintesc ce am făcut în seara aia.
Nu îţi aminteşti nimic ?
Bănuiesc că m-a ajutat cineva.
Îţi aminteşti cine ?
Nu chiar.
Era un bărbat sau o femeie ?
O femeie, cred.
Nu-mi mi-o amintesc totuşi.
Dar o să-mi amintesc de tine mâine.
Dă-mi-l mie.
Ce faci aici ?
Mestec gheaţă.
Nu poţi să dormi ?
Aş vrea să pot.
- Ciudată zi, nu ? - Ce ?
Nu ştiu.
Delphine.
Trebuie să-i spunem.
Nu începe iar cu asta.
Aşa ar fi bine.
De fiecare dată când vorbim cu ea...
Mă simt teribil.
Nu mai pot.
O să sufere, Asi.
Trebuia să te gândeşti la asta acum doi ani.
În două zile, se termină. Vei fi plecat.
- Ai obţinut tot ce ai plănuit. - Nu, asta nu am planificat.
- Am făcut-o împreună. - A fost decizia ta.
"Aslan, pleacă. Noi vom rămâne."
"Totul e normal. Familie fericită."
Genial, nu ?
Cum putea fi ăsta planul meu ?
E planul tău, Antoine.
Un plan foarte convenabil.
Ştii ce mult mă doare că pleci.
Atât de mult, că aţi făcut sex toată noaptea.
Şi pe ea o iubesc.
E doar diferit.
E aşa de greu.
Nu te pot părăsi.
Opreşte-te.
Te rog, opreşte-te.
Te rog !
SÂMBĂTĂ
La naiba !
Problema cu tine e...
Ştiu, ştiu. Joc ca să câştig.
Îndoaie genunchii.
Aşa. Nu fi ţeapănă.
Da !
Haide ! Aruncă pentru amuzament.
Aruncă frumos şi o să ai o surpriză.
Deci ai rezolvat.
- Da ! - Bravo !
Care e surpriza ?
Am amânat zborul tău pentru săptămâna viitoare.
Am fost prea dură cu tine seara trecută. Îmi pare rău, dragă.
- Serios ? - Da !
Încă o săptămână cu Asi.
Ce se întâmplă ? Eşti nefericit ?
Îmi pare rău pentru seara trecută.
Nu-ţi face griji.
Am fost prea dură cu tine. Ştiu că e dificil, dragă.
- I-ai schimbat biletul ? - Da ! Pe 7 septembrie.
E în regulă. Mai e timp până încep cursurile.
Acum, poţi veni la meciul meu !
Acum că avem timp, merg în sat.
Vrei să vii, Adia ?
Nu, cineva o să-mi facă un tatuaj.
Ai grijă cu tatuajul. Nu vrei să regreţi mai târziu.
O să fie bestial. Un mic melc aici.
Drăguţă idee !
- Asi, pot să-ţi aduc ceva ? - Nu, mulţumesc.
O turtă dulce pentru mine, te rog !
O turtă dulce pentru doamna. Pentru tine, domnule ?
- Pot să vorbesc cu tine o secundă ? - Ce e ?
- Cred că îmi datorezi o explicaţie. - Despre ce vorbeşti ?
- Ce e cu schimbarea în ultimul moment ? - Care e problema ?
- Puteai să mă întrebi. - A fost un impuls.
Şi am ştiut că nu te vei supăra. Da ?
- Nu, nu asta e problema... - În regulă, ştiu.
Trebuia să te întreb, dar m-am simţit vinovată după ultima noapte.
A fost o decizie de ultim moment. Am făcut-o pur şi simplu.
Dacă te întrebam, ar fi luat mai mult timp, bla, bla, bla.
În regulă.
O să merg în sat să mănânc ceva.
Am şi nişte treburi de terminat.
Am dormit ca un copil. Dar tu ?
La fel.
Telefonul meu...
- Când e meciul tău ? - Miercuri.
De ce a schimbat Delphine biletul meu ? Nu înţeleg.
Nu ştiu.
E atât de impredictibilă ! Moştenesc asta de la ea, cred.
De ce raportezi totul la tine ?
Îmi pare rău.
Aproape am terminat.
Vrei să iei nişte viermi pentru Lily după asta ?
- Glumeşti ? - Nu.
Îţi complici viaţa.
Opreşte-te.
- Lucrez. Nu vezi ? - Care e problema ta ?
Nu poţi să calci în picioare manuscrisul meu în felul ăsta !
- Nu e nevoie să ţipi. - Nu ţip !
Nu înţeleg de ce mereu te porţi ca un copil.
Ştiu că e dificil pentru toată lumea în momentul ăsta.
Nu poţi să-mi pui asta în cârcă.
Mulţumesc !
Ai dreptate.
Bine, arată-mi.
- Am crezut că nu-ţi plac melcii. - M-am răzgândit.
Şi pentru spărgătorul ăsta de gheaţă să fac un tatuaj ca lumea.
Trebuie să fie un melc.
Arată foarte bine, Asi.
Vrei şi tu unul ?
Am deja unul.
O să-ţi fac unul pe frunte.
Adia ! Poţi să aduci nişte viermi pentru Lily ?
- Magazinele sunt deschise astăzi ? - Da. O să merg la Chloe's shop.
- Roag-o pe Delphine. - Nu, merg să mă dau mare cu tatuajul.
Dă-te mare cu tatuajul tău.
Mulţumesc. Pa !
Delphine !
Ai uitat să plăteşti.
Îmi pare rău.
- Mulţumesc, pa. - Pa.
Tot la carte lucrezi ?
Da.
Am crezut că ai terminat-o.
O să fac câteva modificări înainte să meargă la tipar.
- Pot să o citesc ? - Da.
- Dar mai târziu. - Când ?
Mai târziu... Curând.
Încerc să mă concentrez. Poţi să mă laşi în pace, te rog ?
De ce eşti atât de supărat că stau mai mult ?
O să discut cu Delphine. O să plec cum a fost planificat.
Nu-ţi face griji.
Asi !
- Îţi dai seama ce se întâmplă ? - Ce se întâmplă ?
Delphine se poartă foarte ciudat.
De ce vorbim întotdeauna despre Delphine ?
Şi niciodată despre Aslan ?
- Poţi să mă laşi în pace, te rog ? - O voi face în curând. Nu te îngrijora.
Nu.
O să plec.
"Într-o zi, o să găsesc cuvintele potrivite şi totul o să fie uşor."
"Şi totul o să fie mai uşor."
Jack Kerouac.
De ce trebuie mereu să mă corectezi ?
De ce trebuie mereu să ai dreptate ? Şi eu să greşesc ?
Dacă mai lăsa să vorbesc, ştii ce aş spune,
iar asta te sperie.
Pentru că la fel ai spune şi tu.
Ce aş spune ?
Ce vrei să spui ?
O să fie în regulă, Asi.
O să fie bine.
Poate cineva să explice asta ?
Vorbiţi !
Nici măcar nu înţelegi ce ai făcut.
O să-ţi distrug viaţa.
Eşti un monstru.
Cum ai putut face asta fiului meu ?
Ne iubim.
Nu e ce crezi, Delphine.
M-am îndrăgostit de Antoine.
El nu mă manipulează. Nu m-a abuzat niciodată.
Jur.
Ne iubim.
Vă iubiţi ?
Dispari din faţa mea.
Dispari !
Mă duc să iau cheile.
Găseşte-o pe Adia.
Ia primul tren spre Paris.
Fă-o chiar acum.
Chiar acum.
Există o istorie a unei tentative de sinucidere în dosarul ei.
Care a fost cauza ?
Ne-am pierdut copilul...
la câteva săptămâni după naştere.
A mai rămas însărcinată după aceea ?
Nu.
Când v-aţi adoptat copiii ?
La doi ani după aceea, am adoptat-o pe Adia.
Şi 7 ani mai târziu...
Pe Aslan.
E ceva ce aţi observat în ultimele zile,
care poate să ne ajute să înţelegem ce a făcut ?
Orice mic detaliu acasă cu dv. sau cu cei doi copii ?
Nu.
- Vino. - Ce se întâmplă ?
- Plecăm la Paris imediat. - Poftim ?
O să-ţi explic mai târziu.
Nu pot să plec aşa. Ce se întâmplă ?
- Ascultă-mă. Trebuie să plecăm. - Stai. Ce se întâmplă ?
- Ne-a văzut Delphine. - Ce ?
- Ce a spus ? - Tu ce crezi ?
Nu putem să o părăsim, pur şi simplu.
El vrea să fie singur cu ea.
Adia !
Aslan !
Adia, urcă în maşină !
Şi tu !
- Unde e tata ? - Nu !
- Urcă ! - Nu !
Nu, nu... Asta e între mine şi tine.
Nu, asta e despre toţi.
- Adia nu are legătură cu asta. - Nu iei tu hotărâri aici.
- Urcaţi în maşină ! - Dar eu ştiu totul.
Am ştiut tot timpul.
Ne-a văzut.
DUMINICĂ
N-am ştiut că eşti gay.
Nu sunt.
Mă atrage doar Aslan.
E foarte confuz şi pentru mine.
De cât timp ?
De doi ani.
Poate ar trebui să te muţi cu el.
Nu am încetat niciodată să te iubesc, Delphine.
Nu putem continua aşa.
Ai distrus totul.
Unul din noi trei trebuie să plece.
De asta am încercat să-l trimit pe Aslan în America.
O iau razna.
Aslan o să plece mâine.
Nu am terminat cu tine.
O să ne prefacem că încă suntem...
o familie.
Doar pentru o zi.
Până pleacă el.
Mi-aş dori să nu te fi întâlnit niciodată.
Aslan, pleci mâine.
Fă-ţi bagajul.
E o zi însorită.
Să ne bucurăm de ea.
Puneţi-vă costumele de baie.
Te-ai dat cu cremă de protecţie solară ?
E în regulă, mamă.
Vrei un cocteil ?
Nu, mulţumesc.
Un cocteil nu te omoară.
Nu mă simt foarte bine.
E în regulă. Nu o să adaug alcool.
Cocteil ?
Un cocteil pentru Aslan.
Şi tu ?
Şi unul pentru tine.
Cocteilurile sosesc imediat.
Mulţumesc !
Traducerea: FAST TITLES MEDIA