Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Culpa teva
- Gràcies per venir. - Ciao.
Aquestes copes es queden aquí. Gràcies.
El teu còctel no és afrodisíac, oi?
Quan pugis a l'habitació, veuràs que no.
- Ciao, Noah. - Ciao.
Ei, no he vist el Nick!
Ja. No ha pogut venir.
Està fent pràctiques al bufet de San Francisco.
Mira que li dic a son pare que no el carregui de feina, però...
Les copetes.
- Vaja, què hi farem. - Bé. Ciao, María.
- Ciao. - A gaudir.
- El còctel de ta mare fa fàstic. - Ja, té gust de llaminadura fosa.
Vine amb mi.
Ara comença la festa.
- Té. - Només una, però.
Demà he d'ajudar la Morti i la Petra a netejar-ho tot.
Dona, deixa'ls fer la seva feina. No ens ho posis difícil a la resta.
A més, demà és festa! El comiat de l'institut.
No sé si hi aniré. No em ve de gust.
Escolta, què et passa?
D'aquí a poc farà un any de la mort del meu pare.
Mira'm. No vull veure ni una llàgrima, eh?
Ell s'ho va buscar.
Ja ho sé.
T'hi has de plantar al davant i acomiadar-te'n d'una vegada.
Algun dia. T'ho prometo.
Quin any de merda, oi? No sé què hauria fet sense tu.
Però amb mi no en tens prou, oi?
Gairebé no he vist el Nick en tots aquests mesos, coi.
Ja no sé ni per què em prenc això.
Perquè, quan us veieu, només feu que cardar.
Se'n diu aprofitar el temps, no?
No, se'n diu esprémer el temps.
Doncs l'esprems fins a l'última gota, guapa.
Li treus tot el suc.
Va, per la majoria d'edat.
Quan per fi pots fer el que vols,
però continues fent el que volen els altres.
T'acabes d'inventar la crisi dels 18.
La píndola màgica.
Sabia que vindries.
Trobava molt a faltar tocar-te.
No es nota.
Ah, no?
Tens gust de dolços.
- He preparat un còctel especial. - Sí?
Es diu Noah. El vols tastar?
Pensava que no es podia millorar.
He assajat moltes vegades. Mentalment.
Em sembla que els 18 seran molt feliços, Pigues.
Té, el teu regal.
Què és això?
Nick, és preciós.
Té.
El portaré sempre posat. Sempre.
Acabo de donar-te el meu cor, Pigues. Sisplau, no el trenquis.
Mai.
Teva, Noah!
Noah!
Ja ha començat la festa!
Adeu, institut!
Au, noies, a treure'ns els uniformes.
Què fas aquí tot sol?
Nosaltres cremàvem els llibres.
Els nois d'ara són més llestos.
S'inventen qualsevol cosa per despullar-les.
Sembla que no, però cinc anys es noten.
Vols dir?
L'altre dia vaig preguntar a la Jenna què volia de regal d'aniversari.
Saps què em va dir? Que li era igual,
però que fos bonic per fora per poder gravar un unboxing.
En quin moment va passar a ser millor l'embolcall que el regal?
Ens fem grans, nano.
Elles viuen el seu unboxing vital
i nosaltres només som paper de regal rebregat.
No diguis bajanades.
Se'n van a la universitat i, mentre nosaltres treballem,
elles només pensaran a divertir-se.
Nosaltres som els campions de la diversió.
Aniran a una residència amb gent de la seva edat.
No t'amoïnis. Aquests NPC són uns xitxarel·los.
Parlo de la distància.
La Noah aquí i tu fent pràctiques a l'altra banda de l'oceà.
La Jenna marxa a estudiar Medicina i jo no puc deixar el taller.
Volaran soles, Nick. I la distància ho destrueix tot.
Thomas Green.
Noah Morán.
Jenna Travis.
Com va, germà?
De conya.
Et vas trobar amb els de l'asseguradora?
Res, impossible. No ens tornaran a enviar cotxes.
Fills de puta.
No me'n surto, Luca. No serveixo per això.
- No diguis això, carallot. - Tothom pregunta per tu.
Veuen que no hi ets i marxen amb el cotxe.
Aguanta, germà. En un any seré fora.
Ho intento, però... no crec que el taller aguanti tant de temps.
De fet, no crec que aguanti un altre mes.
No en tenim ni per un mes?
Han tornat a apujar el lloguer.
L'he cagada, nano. L'he cagada.
Escolta'm, carallot. Jo la vaig cagar, no tu. D'acord?
Si deixem d'enviar-li diners, la mama s'amoïnarà.
Potser si el traspassem...
El taller no es tanca, em sents?
Això mai.
No puc entendre que regalin cotxes de luxe a nenes de 18 anys.
Aquests pares han embogit. Nenes consentides histèriques.
Vaja, sembla que has esgarrat la sorpresa.
- No. - Sí.
Verge Santa!
No m'ho crec. No m'ho crec. No m'ho crec. Ah!
- Enhorabona, setciències. - És preciós. Quina bogeria! Però...
No, no, no, no. No ho hauria de... No.
Nena, llandes d'aliatges de 18 polzades.
Fars LED! M'encanta! M'encanta.
Uau!
Et vull dir una cosa.
Digues.
Una cosa que fa temps que penso.
Coi, afluixa, sisplau.
No siguis cagat.
Fa gairebé un any que ens amaguem.
Estic fart de creuar el passadís de puntetes, de fer-ho al jardí.
I, a sobre, ta mare ha encarregat al Martín que ens espiï.
- Ha estat ton pare. - No.
- És ta mare qui ens controla. - Ton pare l'hi demana, segons en Morti.
Bé, tant és.
No. Tant és, no. Però continua.
Cony, vols parar? Encara ens matarem.
T'has tornat ben avorrit conduint.
Et vull ensenyar una cosa.
Què? Què et sembla?
Doncs és una passada.
El lloguer deu valer una fortuna.
No ho sé. Me l'ha regalat el meu avi.
Nick, no el pots acceptar.
Ni tu el cotxe.
Ja. És una merda viure amb contradiccions, oi?
Més encara si ets ric.
No penso tornar a San Francisco.
Mataràs ma mare a disgustos.
Per fer de becari, prefereixo quedar-me aquí.
No suporto ser lluny de tu, Pigues.
A més, mira quina llum.
És perfecte per nosaltres.
Nosaltres?
Sí. A més, és a prop de la universitat.
No està una mica buit?
Bé, falten algunes cosetes. Una barra de dominades, una caixa forta...
Només hi ha un llit.
Bé. No ens cal res més.
Només fer-nos petons.
Més avall.
El petó perfecte... al nostre pis perfecte.
Bé, podem decorar-lo a poc a poc.
Però em sembla una mica arriscat. No sé si ma mare m'ho permetrà.
- No té per què saber-ho. - I com no ho ha de saber?
Si no agafo el pis del campus, on li diré que visc?
Viure?
No et referies a això.
Quina vergonya. Hòstia, si és que soc estúpida.
Amb prou feines tinc 18 anys. Què hi tinc, al cap?
No sé en què pensava. Sisplau, no em miris.
Mira, no sé què pretenia.
Però ja he acceptat un cotxe i ja són prou contradiccions per avui.
Si és que soc idiota, nano.
Em vas atabalar dient-me que volarien i la vaig voler tenir més a prop.
Però per viure-hi, no sé si estic llest.
Estava tan contenta que se me'n va anar l'olla.
Et juro que l'amor romàntic és una trampa molt perillosa.
Digue-m'ho a mi. Mira el meu príncep blau posant-se fi de Black Russians.
I cap penediment per haver-me abandonat a la graduació.
Viure amb ella és el que més desitjo. Però m'angoixa de collons.
- Parlem d'angoixes? - Quina merda viure amb contradiccions.
Quant deu costar el que porta posat?
El vestit, les sabates, els complements...
Tres mil euros?
Com pots pensar en això mentre li menja la boca a algú altre?
In the face. Per deixar-me plantada.
En què pensava?
Ma mare sempre m'ha ensenyat a no dependre de cap home.
Sí, bé, i a mi a no dependre de qualsevol home. S'hi acosta.
Jo no puc oferir-li un futur amb aquest nivell de vida.
- Els diners no importen. - Fins que te'n falten.
Però, és clar, tu què en saps, d'això?
- Ara no puc estar per les teves merdes. - Ni jo per les teves.
Imbècil.
El meu pare s'acaba de comprar un avió privat
i ell no em deixa pagar-li un sopar.
Em fa sentir com si li refregués els diners pels nassos.
Potser, en comptes de dur-lo a restaurants de luxe,
podries portar-li el sopar al taller.
Fas conya, oi?
Nena, tu has crescut amb el Nick. Ets com la seva germana.
Però jo el respecto, no com tu.
Sisplau, ajuda'm a entendre'l.
Et juro que ahir li vaig veure la por als ulls.
Li ve de sa mare, que el va abandonar.
És així de senzill. Mira, a tu t'estima amb bogeria,
però sempre li costarà entregar-se per por que l'abandonin.
Això és molt profund, nena.
Gràcies.
MAMA MÒBIL
Sembla que la Jenna és bi, ara.
Són els Black Russians. Demà ni se'n recordarà.
Per què? Què porten?
No se sap.
Ningú ha aconseguit mai recordar-ne els ingredients.
Ah. D'acord, doncs... per l'oblit.
Per l'oblit.
Mira, teniu un estudi per cada una.
- Aquest i aquest. - De conya.
Mira la teva habitació, com n'és, de gran. Què et sembla?
Amb el que costa, me'n puc llogar quatre per mi sola.
Doncs sí. Però, a la teva edat, el que toca és compartir.
Ui, quin luxe, oi? Què et sembla?
- Hola. Bon dia. - Bon dia.
Em pensava que no acabava mai l'estiu.
Igual que jo.
- De quina escola veniu? - Del Saint Marie.
- Ah! Nosaltres també. - Sí?
Sí. Bé, ella.
Us coneixeu?
Crec que no.
És que vam arribar-hi l'any passat.
L'any passat nosaltres no hi vam ser. Ens vam agafar un any sabàtic.
En van ser dos.
Sí, dos. Mai li han agradat les lletres i ara vol estudiar Filologia.
És perfecte, oi? Ens el quedem?
M'encanta.
Em dic Noah. Encantada.
Briar. Em dic Briar.
Volies veure'm?
Passa, sisplau. Nick, mira. Ella és la Sofía Zabala.
T'ajudarà amb les pràctiques.
És el nostre nou fitxatge júnior, tot just arribada de Harvard.
Zabala. Ets filla del ministre?
Soc aquí per mèrits propis. I tu?
De petit et van convidar a un aniversari.
No sé si et recordes d'ella.
No. Recordo sa germana, amb els ulls... així com...
Estràbics?
Sí. I una ortodòncia de les d'abans, oi. Sí.
No tinc germanes.
Eres tu.
Dos cops directes. Ves amb compte amb ella. Serà una gran advocada.
No m'ho tindràs en compte, oi, Sof?
Primer, em dic Sofía, no Sof.
Segon, ja sé quin peu calces, així que res de mirar-me el cul.
Creguda.
Hola, Pigues.
Al final, el Nick s'ha agafat un pis, oi?
Sí, això diuen.
I és bonic?
No ho sé. No hi he estat.
Escolta, sé que ha estat un any difícil per tu.
- Que el papa va fer una cosa horrible. - M'estic cremant.
D'aquí dues setmanes vas a la universitat. Ja és hora que en parlem.
- No en vull parlar. - Ja. Doncs jo sí.
Ja saps com m'ha costat trobar un lloc en aquesta família.
Ni t'imagines el que suporto per haver-me casat amb el Will.
Que sí, mama.
Creuen que només vull els seus diners. I tu ara, això.
M'has estat espiant?
Jo no. Uns paparazzis. El Will ha aconseguit aturar-ho.
T'imagines els titulars? "Primer, la mare,
i ara la filla, darrere la fortuna dels Leister."
I, llavors, cauran les accions del holding, oi?
Aniré més amb compte. Però ja soc adulta. D'acord, mama?
Sí. Jo també ho era quan vaig conèixer ton pare.
Quan em semblava que era la persona ideal.
El Nick no és el papa.
Ja ho sé.
Però crec que podria fer-te igual de mal.
De debò et penses que ha deixat les baralles il·legals i les carreres?
Confio en ell. Perquè sé que m'estima.
Sí? Segura?
Jo l'estimo a ell.
Doncs, a casa meva, no.
NICK MÒBIL
- Hola. - Ja està.
Li he dit a mon pare que no tornaré a San Francisco.
- Què t'ha dit? - Crec que s'ho esperava.
N'estàs segur? No vull que facis cap passa enrere per mi.
No, res d'això.
Però hauré de compartir despatx amb una altra becària.
I és maca?
Bé...
I guapa?
I ara. És estràbica i li fan pudor els peus.
Escolta, ens veiem després?
Després?
Després estic ocupat. He de...
Crec que no puc. Tinc... Tinc feina.
He de fer repartiment de tasques.
Passem a trucada.
Escolta, t'enyoro.
Jo també t'enyoro.
La meva germana.
T'estimo.
I jo a tu.
Som una família molt unida.
Noah.
Va, tothom fora, s'ha acabat la festa! Fora! Au! Tothom fora!
Jo te la porto. Que no s'enduguin els gots, eh?
Au, fora!
Perdona, de debò. No tenia el teu número per demanar-te permís.
- No passa res. - De debò que ho sento.
Eh! Va, a follar a casa vostra.
Fora. Va! Ara ho netejo tot.
Noah, sé que no és excusa, però em van dir que no vindries fins a la setmana vinent.
Ja. És que... S'han precipitat els esdeveniments.
Va, que no passa res.
Té. Tequila.
No suporto veure la gent malament.
Perquè la vida és meravellosa per malgastar-la amb penes.
Ja veus que no sempre he pensat així.
A vegades, et trobes amb un imbècil i fas bogeries.
Però allò va passar fa temps. I ja està oblidat.
Perdoneu.
Estic buscant la meva jaqueta.
- Aquesta? - Sí.
Moltes gràcies.
Estàs bé?
Ni cas. És el veí. Estudia Psicologia.
Faré veure que no ho he vist. Michael.
Noah. Encantada.
I fa les pràctiques a la nostra facultat.
D'orientador. Així que, si mai necessites res...
És molt bo.
- Ciao. - Ciao.
I està boníssim.
Té. Salut.
Disculpi. Ha tornat a trucar la seva exdona.
És el cinquè cop aquesta setmana.
Avui ha preguntat pel Nick.
Ni et passi pel cap passar-l'hi. Ja ho saps.
- Sisplau. - D'acord.
M'hi he repensat. Ajudaré amb el cas Ortega.
Quin remei. El Templeton, per mi.
Hola, Pigues.
Què tal la nit amb... la becària?
Bé, és una noia... dura de rosegar.
I de debò que li fan pudor els peus?
I l'alè.
Al final tenies raó.
Es nota que hi ha química entre ells. Has tingut una molt bona idea.
- Digues, Luca. - Escolta'm bé.
Potser tenim una oportunitat de salvar el taller.
Corre! Passa-la! Increïble! I ara... Uau! Sí que pot!
Sabeu fer placatges?
Tu per la dreta, jo per l'esquerra i ja ho tenim.
Preparades.
- Entrepà de germanetes! - Això!
Pessigolles! Pessigolles!
- Adeu, amor meu. - Adeu.
Adeu, carinyo.
Entra, reina.
Hola, fill.
Marxem.
He de parlar amb tu.
Fas servir la Maggie per apropar-te a mi?
No m'agafes les trucades. No tinc opció.
- No tenim res a dir-nos. - Només un minut.
Un minut? Són 60 segons més dels que tu m'has dedicat mai.
Les coses no són com et penses. Escolta'm, sisplau.
Tranquil.
Feia anys que no la veia.
Com pot desaparèixer així una mare?
Potser hi ha coses que no sabem.
És tan fàcil oblidar algú a qui has estimat?
Amor meu.
On vas?
Encara et dec aquell petó, oi?
Vols dir...?
Què està passant aquí?
No era jo la que t'havia de cuidar a tu?
Si vols, la pròxima vegada et toca a tu.
Ep, sense pressió, eh?
Encara he d'aprovar el teòric.
No sabia que el punt G de l'home es deia punt H.
- Saps per què en diuen punt G? - Per G de "ganàpia". Hòstia!
Nicholas Leister, saps que no m'agraden els xuclets.
T'he fet un xuclet? On?
No estic per bromes. Odio les marques. No soc una vaca, Nick.
Ah, no?
Exemplar de la ramaderia Leister. Per aquí, no hi passo.
No et sembla que exageres una mica?
Ah, sí? A tu t'agradaria que et marquessin?
- Fliparàs. - No, eh? No, no.
Ara t'estaràs quiet.
SÍ, PIGUES
I aquest d'aquí, amb el permanent.
ETS MEU
Txam!
Això és la teva mansió, eh?
Què passa? No és del seu grat, milord?
Escolta, Lion. Sí, has de venir a veure això.
Aquí no fa olor de perfum de caniche, sinó de...
...mitjó suat. Fa vomitar.
No he menjat res en tot el viatge.
Segur que aquests estudiants no tenen ni un pobre entrepà a la nevera.
El que et deia, ni un maleït entrepà.
Ah, hola.
És la meva companya de pis, la Briar.
Rick, oi?
- Nick. - Això, Nick.
Es fa tard. Eh...
- Ja te'n vas? - Sí.
Demà comences la uni. Has de dormir.
D'acord. Vols que et demani un taxi?
Ja passa a buscar-me l'Esteban. Li ve de camí.
Algun problema, senyor?
Et recordes de la Briar?
La Briar? És clar. Pobra noia. Allò no va estar bé.
Què se n'ha fet, d'ella?
Ja ho sé, Jenna, però no respondré a la meva mare, d'acord? Ja li trucaré.
LION MÒBIL
És el Lion, senyor.
- Hòstia, el meu mòbil. - Tingui.
Fa més d'una hora que et truco. On ets, germà?
Què et passa?
L'he cagat, nano. L'he cagat!
Gràcies. Te'n pots anar.
- Estàs sagnant! - No és res, Nick.
M'he tallat obrint aquest paquet de merda.
Què és això?
Mon germà m'ha dit que no l'obri i que l'entregui a aquest local.
I l'has obert.
Volia assegurar-me que era qualsevol altra cosa, jo què sé,
un paquet de mòbils, de caviar...
Caviar? Que no hi toques? Dona'm això.
No! No ho toquis.
Tranquil. Ningú se n'adonarà.
Cocaïna.
Hòstia, ho sabia. Ho sabia, collons!
Tros d'idiota! Si necessites pasta, per què no me la demanes?
No vull la teva almoina, ja t'ho vaig dir.
No em queda cap altra opció, oi?
Ara he d'entrar-hi i entregar-ho.
Aquests paios són realment perillosos.
Pot ser que no torni.
He promès a la Noah que no em ficaré en més embolics.
D'acord.
Arreveure, germà.
SEMPRE OBERT
Hola, guapo. Em convides a una copa?
Ho sento.
Eh, què fas, nano?
Si la meva nòvia vol una copa, la convides i punt.
D'acord. No vull baralles.
Té. Demana el que vulguis.
Vaig al lavabo.
Diu que ve amb ell.
Hola, germà.
Algun parent més o...?
Disculpeu.
No et localitzava, nano.
Guaita qui tenim aquí.
En Nicholas Leister en persona i la seva meuca.
Ronnie?
Perdó, pensava que eres el cabró...
- És son germà. - Quina casualitat.
Quan li expliqui a en Ronnie, gaudirà de valent.
Sí, jo també gaudeixo quan em recordo d'ell.
Segueix engarjolat, oi?
Potser podreu gaudir plegats ben aviat.
Li han rebaixat els càrrecs.
El pobre va aparèixer emmordassat.
Només va ser una altra víctima del teu pare.
Com tu.
En fi, si no se celebra el judici abans no hagi passat un any,
l'hauran de deixar anar.
Aquí estaré.
Mentrestant, farem negocis, oi?
Està obert.
De debò?
- No t'han dit que no es pot obrir? - Qui m'ho va donar no parlava gaire.
Falten 100 grams.
És clar, si tothom la tasta, al final...
Cent grams per dir alguna cosa, oi?
- Insinues que us volem enganyar? - Depèn del preu.
Cent grams, 10.000 euros.
- Pensava que era coca, no plutoni. - No està tallada, bonica.
Espera. Què passa? No penseu pagar-me res?
- No me n'aniré sense els meus diners. - Tranquil.
- Cobrar, cobraràs. - Calmem-nos, d'acord?
- Només en puc treure tres mil. - No vull els teus diners.
Però jo sí. Tres tu...
...i tres ella.
Desfileu, senyoretes.
Qui se'n pot encarregar per 6.000 euros?
Per aquesta xifra, me n'encarrego jo.
Ves.
Guapo, on paraves? T'he demanat un gintònic.
Ja veus que la meva nòvia és legal.
No duu cogombre.
No. Era per mi i el vull amb cogombre.
El vol amb cogombre.
Imbècil!
No et permetré que facis mal al meu xicot.
I menys encara que em diguis meuca.
No, Sof. Això no ho podem acceptar.
No han trobat la droga. Si no parleu, ells tampoc ho faran.
- Ens volien matar, collons. - Deixa-ho estar.
Si es queda en baralla, us trec aquesta tarda. T'ho prometo.
- Bon dia, Sofía. - Bon dia, cap.
Que no ho sàpiga mon pare, sisplau.
Me'n deus una.
Gràcies, Sof. De debò.
- Puges? - Sí.
Sí?
Que macos els agents, que ens han acompanyat fins al cotxe.
Juan Luis i Paula, oi?
Va, Pigues.
La banda del Nick contra la d'en Ronnie. De debò?
Era cosa del Luca.
Així aconseguiu els diners per les vostres curses.
No soc tan imbècil. No em cal la pasta.
No, tu ho fas per diversió.
- Això ha sigut un cop baix. - Coi, és que estic molt emprenyada.
M'he perdut el primer dia de la universitat.
T'adones que ets tu qui ha provocat la baralla, oi?
- Tenies un pla millor? - No. M'ha sorprès, això és tot.
Col·lecciono contradiccions.
Coi, et penses que no em fa mal? Et podrien haver matat, Nick.
No aconseguiran separar-me de tu tan fàcilment.
Estimar-te és el més difícil que he fet a la vida.
Estimar-te és el més bonic que he fet a la vida.
Ets un pilota.
Per què m'has portat aquí?
Ara et toca a tu salvar la vida d'algú.
REFUGI D'ANIMALS
Creus de debò que és bona idea? Soc més de gossos que de gats.
- No diguis això davant de l'N. - L'N?
Sí. N de Noah, N de Nick.
Ben cursi.
T'aguantes.
- Ciao, Michael. - Ciao, Noah.
És un amic de la Briar.
Aquesta Briar sap això del gat?
Sí, li encanten els animals.
- No m'ho sembla. - Quin problema tens amb ella?
Res, però em fa mala espina.
Ja. Potser és que és la primera noia que no et fa l'ullet
i per això no la suportes?
No és això. Però no sabem res d'ella i...
Per què? A tu t'ha explicat res?
Només que va patir un accident de cotxe amb el seu nòvio
en una cursa il·legal. Potser el coneixes.
No. Devia ser quan jo vivia a Mèxic.
Conduïa ell.
Va passar dos mesos a l'hospital i, en sortir-ne, ell estava amb una altra.
T'imagines, quin imbècil?
Ara que ho dius, potser sí que em sona d'alguna cosa.
Crec que ella va embogir i va començar a assetjar-lo.
Això no ho sabia.
El que sé és que ell va desaparèixer, com si s'hagués esfumat.
Passo d'entrar.
Que no hi és, d'acord? És a classe de pilates.
I això vol dir que tenim una horeta per nosaltres dos sols.
- Passo de follar, de debò. - T'has tornat un malparlat, eh?
- Perquè ara soc un expresidiari. - De debò?
Sí.
I quant fa que no toques una dona?
No, no.
Sabies que vaig ser a França?
Vols saber què hi vaig aprendre?
Monsieur Nick Leister. Je t'aime, mon amour.
Moi aussi, je t'aime.
Ensenya'm la baguette, oui, oui.
Per mi no pareu.
M'he comprat aquesta brusa i volia tallar l'etiqueta.
Hòstia, quin ensurt.
Escolta, allò del canell era...?
Sí.
Aquell noi devia fer alguna cosa més que deixar-la a l'estacada...
- Hòstia! - Compte. Ai, de debò...
Petitó. Escolta.
Per què no m'ajudes a moblar el pis?
Us podeu quedar tu i l'N els dies que calgui.
Els dies que calgui.
D'acord, pots quedar-t'hi el curs sencer.
De debò que no em sap greu.
Que bé que no te'n sàpiga.
Nick, fins ara no tenia forces per anar a casa a recollir les meves coses
i volia fer-ho aquesta setmana, així que no em destarotis els plans.
Ets l'hòstia, Pigues.
Nick.
El gat.
Ah, té.
Que dolent. Primer et fa nmal a la pota i després s'oblida que existeixes.
Sort que vens amb mi a Lingüística.
No suporto el professor!
No ho sé, a mi em cau bé.
Saps quina especialitat triaràs?
Encara no. Dubto.
El Michael té l'agenda plena.
Però segur que troba un forat per tu.
Dona-li una volta a tot plegat i m'expliques el què.
- És la teva oportunitat. - Fins a la setmana vinent.
Hola. Us puc ajudar en res?
- Eh, no. - A ella.
Ens veiem a casa.
Passa.
Jenna?
Pensava que et costaria més reconeixe'm.
La Noah m'ha deixat roba seva.
- Què fas aquí? - T'agrada el meu nou look?
No duc res a sota.
No dus calces?
Sí, però sota les calces no hi duc res.
Em feia il·lusió dir aquesta frase.
Des que t'han deixat anar que no surts del taller.
Jenna, perdona'm per... Perdó.
Ja ho sé, però...
...promet-me que no faràs més estupideses per diners.
- D'acord. - Sisplis.
- Ni curses ni res. - Res de res.
Lion, no et vull perdre.
Espera. Això més tard,
que t'he portat un sopar romàntic.
Caviar d'entrant.
I, per rematar-ho, unes ostres i un Olivier,
el millor xampany francès.
Ta mare té una germana que s'hi assembla moltíssim.
Hola, Noah!
Tens una visita? No et molesto.
No, si ha vingut a veure't a tu.
- Anabel, un plaer coneixe't. - Igualment, preciosa.
Tens el meu telèfon pel que necessitis. Ciao.
El món és un mocador. Resulta que conec els seus pares i...
Què fas aquí?
La Maggie diu meravelles de tu.
Si és sobre el Nick, millor parlar-ho amb ell, d'acord?
Ho he intentat tot, Noah. Només em quedes tu.
Faré una cosa. Com a prova de bona voluntat,
deixaré que la Maggie passi una setmana amb el Nick.
Això és xantatge.
Resa per no haver de veure'm fer xantatge a ningú.
Ara és una amenaça.
Ets llesta, Noah. Pensa-t'ho.
El Nick necessita ajuda. Segur que no vols saber la veritat?
- La veritat del Nick és la que m'importa. - Perquè els Leister no menteixen mai, oi?
Per cert, saps quant fa que es coneixen ta mare i el Will?
Truca'm quan estiguis llesta.
Caram, Morti, quina elegància per ser dimarts.
M'ajudes amb les caixes?
Ho sento, Noah, ara no puc.
Sí, no, no, a més...
Noah.
Hola, Noah! Passa. Et presento l'Alejo Zabala, la seva dona, la Maite,
i la seva filla Sofía,
companya del Nick al despatx.
Encantada.
Tu ets aquella a qui fan pudor els peus.
I l'alè.
Pel que veig, també et suen les mans.
Un plaer.
Ho sento. Ella ens va treure d'aquell embolic.
Li devia un favor.
No et quedes a sopar, oi, reina?
Llavors, el Nick va escollir el cas dels Ortega
- perquè creia que eren els de la Corunya. - De debò?
La Sofía jugava amb avantatge.
Sofía, explica'ls el cas del piròman, sisplau.
Vam decidir construir una rèplica a petita escala de l'artefacte explosiu.
La Sofía va pensar que, en comptes de demostrar
que l'artefacte funcionava, ells havien de demostrar que no.
En dret, en diem invertir la càrrega de la prova.
Exactament.
I la Sofía em diu fluixet: "Inverteix la càrrega". I jo què faig?
Va canviar els borns de la bateria i allò va saltar pels aires.
Va invertir la càrrega de la prova!
Estava molt nerviós. Era el nostre primer cas.
El dia que treballin en casos importants, no hi haurà qui els aturi.
Treballar junts o el que sigui.
Perdó.
Will, t'ho imagines?
- Què seríem, consogres? - Sí.
- Consogres! - Exactament.
Però no cal pressionar-los.
No els atabalem i que vagin al seu ritme.
I tu, Noah, què tal a l'escola?
La universitat. Vaig a la universitat.
I tu, què tal a la regidoria de l'Ajuntament?
Ara es ministre de Justícia, reina.
Ah, enhorabona.
Et recordes de la residència de la universitat?
Allò sí que eren bons temps. No, les...
- Brutal! - Calla!
Jo estic en un pis universitari
però el Nick vol que me'n vagi a viure amb ell.
Què et sembla, mama?
Què li passa a la teva filla?
Fa un any del segrest.
Perdoneu, però avui fa un any que va morir el seu pare.
- Vaja. - Sí.
Des d'aquell dia que no deixa de tenir malsons.
Malsons?
No me n'havia adonat.
Que dorms amb ella?
És una família molt unida.
He estat un idiota.
No me n'he recordat.
No passa res.
Tenies el cap en una altra banda.
Noah, no és això. De debò.
- Ha estat un parany dels meus pares. - Et sembla normal això d'avui?
La Sofía només és una arribista insofrible.
Ja he vist com et menjava l'orella.
Em deia que tu i jo fèiem bona parella.
- Ja. - Per què no confies en mi?
Confio en tu.
Segur que amb 12 anys era estràbica i garrella.
- Volia estalviar-te la gelosia. - Doncs gràcies. Encara sort.
Em fas quedar com una nena a qui cal protegir.
No, tant és. Tenen raó. Feu molt bona parella.
- No hi ha res entre nosaltres. - De debò t'ho dic, Nick Leister.
Una mentida més i s'ha acabat.
Així que, si tens res a confessar, aquest és el teu moment.
No hi ha res més.
Saps? L'única cosa que demostres amb cada mentida
és que ets tu qui no confia en mi.
Sembla que necessitis sempre una excusa per posar distància entre nosaltres.
En realitat, no vols que me'n vagi a viure amb tu.
- Noah, saps que t'estimo. - Ja.
El meu pare també em va estimar un cop.
LA TEVA ABSÈNCIA EM PERSEGUIRÀ MENTRE DORMI
El tatuatge del nus te'l vas fer per ell?
Per què? Si et va intentar matar.
Tu te'l vas fer per ta mare, oi?
Per què? Si et va abandonar.
Saps què?
Quan lligues algú amb massa força,
o bé es fa mal en deslliurar-se, o bé es queda atrapat per sempre.
Què fem, Nick?
Ens quedem lligats als nostres nusos
o ens enfrontem a la veritat encara que ens faci mal?
Jo estic farta d'esperar que els altres decideixin per mi.
S'ha acabat, doncs.
Seré valenta i esbrinaré què ens passa.
Tranquil·la, no hi ha ningú.
Quantes obres d'art.
Thor! Rei meu, que m'enyoraves? Et tenen a càrrec del museu?
Potser és millor que entri jo.
No t'amoïnis, t'espero aquí.
El calaix del centre té doble fons.
Veuràs la demanda on reclamava la custòdia del Nick.
JUTGE DE FAMÍLIA, MARBELLA
ANABEL GRASON RECLAMA LA CUSTÒDIA
I, és clar, la renúncia que em van fer signar
després del xantatge.
No coneixes l'avi Andrew i el seu exèrcit d'advocats.
RENÚNCIA A LA CUSTÒDIA COMPARTIDA
Odia son fill perquè no és com ell, però el seu net és diferent. És l'hereu.
Mai permetria que me l'emportés.
Sí, vaig ser infidel al Will i al meu nou marit.
L'avi ho va descobrir i ho va fer servir per treure'm el Nick.
És injust.
Perquè, abans de tot això, el Will ja tenia una aventura amb ta mare.
Quina llàstima no haver-ho sabut abans.
"Antiarrugues". Que vulgar.
Raspallet rosa, raspallet blanc.
Ja?
Ho has trobat tot?
La veritat sempre fa mal.
Creu-me, vaig deixar-me la pell lluitant per la custòdia del Nick.
Només vull que li facis arribar aquesta carta. Ho explica tot.
No sé què és pitjor: que t'odiï a tu o a la seva família.
La decisió l'haurà de prendre ell.
Si s'assabenta que t'he ajudat, no m'ho perdonarà.
No cal que l'hi donis tu, Noah.
Només assegura't que la troba i la llegeix.
De què voldràs el gelat?
Els seus pares. Saps que s'estan divorciant?
Què?
El seu pare ha contractat el Roca d'advocat.
M'ho ha explicat ell.
Destrossaran l'Anabel.
Vigila. Segur que en porta alguna de cap.
Sofía! És el teu dia de sort.
- En Jenkins és al quiròfan: peritonitis. - Pobre.
El cas Rogers està perdut però us espavilarà.
La negra, sisplau.
- Quan és la vista? - Passat demà.
Teniu 48 hores per preparar-ho.
- Però és a Londres. - Sí.
Seria el vostre primer cas important. Què us sembla?
Compta amb mi.
Hola.
Hola, Pigues.
Què tal? Què fas aquí?
Res, vull veure la Maggie abans no marxi.
Ha marxat a fer un gelat amb l'Esteban. Em dones cinc minuts?
Què és això?
És la lletra de ma mare.
Qui ho ha portat?
M'ho acaba de donar un missatger.
Te l'he deixat sobre la taula. Deu haver caigut.
Vols que ho llegeixi jo?
Deu ser important, Nick.
Fes-me un favor.
Desfes-te'n.
Estàs molt guapa.
No sabia que existien les roses blaves.
- No calia. - Sí que calia.
Després de l'enredada amb el ministre,
- et devia un sopar romàntic, no? - Mentre no caigui confeti del cel.
Hi ha sorpresa, però no és aquesta.
Quina?
ETS MEU
- No. - Sí.
- No fotis. - Què passa, no t'agrada?
Et pensaves que m'agradaria?
Havia de conservar la teva carta d'amor.
A més, el retolador permanent no marxa.
Però un tatuatge és per tota la vida, Nick.
De debò que és una bogeria.
- Sé que te'n penediràs. - No he fet res de nou, Noah.
Fa temps que et porto gravada a la pell.
Vull ser sincer amb tu.
Marxem uns dies a Londres.
"Marxeu"?
La Sofía i jo.
Tothom creu que el cas està perdut, però si el guanyem,
ens pot obrir un munt de portes.
Me n'alegro per vosaltres.
He estat rumiant-hi i pot ser que la sinceritat estigui sobrevalorada.
Hi ha veritats massa complicades.
Hi estic d'acord.
Creus que ser major d'edat és fer tot allò que vols, però...
...en realitat, vol dir saber què has de fer.
Promet-me que et quedaràs aquí fins que torni.
Saps què? Tinc una sensació molt estranya.
Com si això fos un comiat.
Només marxo uns dies.
Ja.
Per què vas trencar la carta?
Perquè no en vull saber res.
Pensava que m'acompanyaries en això de trencar els nusos.
És la meva decisió i l'has de respectar.
Suposo que és el millor.
Hauries de guardar aquestes coses.
Hola, mama.
Aquest és el pis, doncs.
Segons el Will, un Leister necessita caixa forta, barra de dominades i prou.
Només em quedaré uns dies.
Al sopar vas travessar una línia vermella intolerable.
No saps com costa controlar les emocions
quan les has d'amagar de tothom. O sí que ho saps?
No volia ficar-me en la teva relació amb el Nick...
I una merda.
Vau enviar-lo un any a San Francisco per separar-nos.
Això no és veritat. Va ser per casualitat.
Ja, com quan vam viatjar a Europa quan el Nick venia uns dies a casa.
Ara l'envieu a Londres amb la Sofía. Bona, per cert.
Potser aquest cop funciona.
Tant és. No te n'aniràs a viure amb algú als 18.
No he dit això, però és la meva vida.
Deixa'm cometre els meus errors.
Perfecte. Doncs oblida't d'aquesta universitat.
Ara administres els diners del William.
I tu sacrificaràs el teu futur? De debò creus que ell ho faria per tu?
No ho sé.
Noah, jo sempre he cregut en tu. Des que eres petita.
Des que et vaig dur en braços dessagnant-te a l'hospital.
Et veia força als ulls.
Aquell desig de viure deia que tindries el que volguessis.
Jo només havia de donar-te oportunitats.
Digue'm en què he fallat. Què he fet malament.
- M'ho pots explicar? - M'expliques tu on eres?
Aquella nit, mentre mon pare em clavava un ganivet.
Amb qui fornicaves en un hotel de luxe, mama?
Sé el que vas patir amb el papa.
Per això, mai he volgut fer-te mal.
Però ara que sé això, em sento lliure per estimar qui vulgui.
Sense condicions.
Us van fotografiar uns paparazzis?
Sí, avi. Una merda.
La Noah prefereix evitar els llocs públics. T'acabes veient menys.
M'encanta que m'expliquis coses.
Aquella dona és perfecta. I no us hauríeu d'amagar.
Avi, volia parlar amb tu. Et recordes de la Briar?
Vaig assegurar-me que no et tornaria a emprenyar. Oblida-te'n.
Van passar més coses, oi? Per què em vas demanar que marxés?
Mira, Nick, quan un dia portis la corporació,
hauràs d'encarregar-te de tots els merders.
Fins llavors, deixa que me n'ocupi jo.
Si hi ha res més, ho vull saber.
La Briar va estar internada dos anys.
Ja estava malament abans de coneixe't, així que no et turmentis.
No té res a veure amb tu.
Pigues Encara ets al pis...
Encara ets al pis del meu avi?
- Sí - Cuida de l'N
Noah! Estic fent un estofat. Et ve de gust?
No, gràcies. Ja he sopat.
- Perfecte. T'ho deixo en un tàper. - D'acord.
Vaja, sembla que el Nick la té ben lligada.
Oi, petitó?
Ell és així.
Amb una sola paraula, et pot dur al cinquè cel
o enterrar-te a cinc metres sota terra.
Però no permetrem que guanyi. Oi, Briar?
Nosaltres hauríem d'enterrar-lo a ell cinc metres sota terra.
No, sisplau. Un altre sopar amb els nostres pares, no.
Pobra Noah.
Es va posar molt gelosa.
És veritat que li has proposat d'anar viure junts? Té 18 anys.
A veure si el gelós ets tu.
Au, Sof. No soc el típic nòvio controlador.
Només dic que tenir-te de nòvio seria l'últim a la meva llista.
Això és perquè ets un glaçó, noia.
Només ets capaç d'estimar la teva feina.
Ets un idiota.
- Perdona'm, ho deia per empipar-te. - Ja.
Ja sé que no ets així.
Escolta, Nick. T'estimes la Noah?
Amb bogeria.
Mira, Nick, un consell.
Almenys, amb la Noah, evitar fer les coses sense pensar.
Per experiència sé que quan tens una relació que tanta gent
vol destrossar, no sol acabar bé.
La sentència.
- No. - Sí!
- Sí? - Sí!
On és el xampany?
Noah!
- A veure, a veure. - Vinga, va.
- Tres! - Beuen els nois.
D'acord, bevem els nois, doncs.
- Tu en vols? - Ell no.
- No? - No.
- És menor. - Sí.
- Ei. - Sí que en vol.
Mare meva, em roda el cap. Bé, em retiro.
- No. - Que no puc més.
- L'N aguanta més que tu. - Ciao.
- Sabràs arribar-hi? - Au, calla.
- No et perdis. - Ves a cagar.
Es perdrà. Quina borratxera porta, mare meva.
Bé, ja es trobarà.
Ai, mare.
També em roda el cap a mi.
Si tanco els ulls, em marejo moltíssim
Així doncs, seguim un altre dia?
- És clar. - D'acord.
Ha estat bé.
Sí. La Briar i tu sou una parella molt divertida.
He rigut. I ho necessitava.
Me n'alegro.
Ens veiem dimarts.
D'acord.
Ets el Nick?
Michael. Encantat.
Perdó.
Què ha estat aquest moment?
- Quin moment? - Aquest moment.
No hi ha hagut cap moment.
Us veureu dimarts?
És l'orientador de la facultat i m'ajuda a buscar pràctiques.
Vull deixar el restaurant.
- Què fèieu, actualitzar el teu currículum? - No cridis. La Briar dorm.
- Vas prometre que et quedaries al pis. - He discutit amb ma mare i no estava bé.
- I et trobo amb aquest. - He discutit amb ma mare! T'importa?
Hem guanyat el cas. T'importa? Jo també discuteixo amb mon pare.
Sí, però pels negocis. A mi em pressionen per separar-nos.
A tu et tracten com a un déu i et serveixen la Sofía amb safata.
"Amb safata."
La Sof riurà.
Sí, rieu molt plegats, oi, la Sof i tu?
Mira, Nick, m'ho he rumiat i crec que ens hauríem de donar un temps.
A veure si comprenc aquest bucle espaitemporal.
El moment d'abans ara s'ha convertit en un temps?
Ens mentim tota l'estona. Ni tu confies en mi, ni jo en tu.
I ara tampoc ens divertim.
Has begut. Millor ves i dorm la mona.
Sí, oi? Millor ignorar el que et dic.
T'ho dono per escrit o també ho estriparàs?
Nick, ho dic de debò. Això no funciona. Ens estem distanciant.
M'han ofert feina fixa a Londres.
A Londres. Enhorabona.
Tinc una setmana per respondre.
Així que tens una setmana per aclarir-te.
Un ultimàtum.
Genial.
En una setmana és la gala anual de l'empresa.
Si aquest cop decideixes presentar-t'hi, parlem llavors.
Parlem llavors.
Quina fila, nano.
Què passa, no m'havies vist mai amb vestit de feina?
Per mi, els vestits de feina són així.
Què t'ha dut fins aquí?
Darrerament no dormo gaire bé.
- Què tens? Problemes de ric? - Ei, soc aquí, oi?
Gràcies per honrar-me amb la seva presència.
Ens vas ficar a la Noah i a mi en aquell forat.
El senyoret no m'agafa el telèfon per això?
No passem per un bon moment amb la Noah i no vull problemes.
Soc una mala influència per tu?
Torna a la teva bombolla, que encara et tacaré.
Que és italià. Què collons et passa?
El taller s'enfonsa, no arribo a final de mes,
he de seguir el ritme a la meva nòvia rica i no puc més.
Quan jo era a Mèxic i no en tenia ni cinc, em vas ajudar.
- Per què no em deixes que t'ajudi jo ara? - No, bro.
Et vaig ajudar a buscar-te la vida, però la resta ho vas fer tot sol.
I jo faré el mateix.
Eh, eh.
- Eh, bro? - Una altra cursa, no.
Au, brother. Serà l'última. T'ho juro.
- La Jenna et matarà. - No, perquè ho tinc tot planejat.
La cursa serà la nit de la gala.
Mentre la Noah i la Jenna es preparen, tunegen i maquillen,
nosaltres ens arreglem i sortim amb una excusa,
correm i arribem abans del photocall, bro. No pot fallar.
Nosaltres?
Jo i el meu millor amic.
Ni de conya. A més, no tinc cotxe.
- Que te'l deixi el Mikel. - Passo.
M'han xerrat que en Ronnie correrà.
Que el deixen anar aquell mateix dia.
Des que va segrestar la Noah, no has tornat a veure aquell malparit.
Digue'm que no desitges tornar-lo a la presó.
No us deixeu el croquis de la distribució de les taules.
M'ajudes amb això, si us plau?
- Au, passa. - Senyora.
No hi ha manera de treure aquesta arruga.
Tant és, una arruga de més o de menys.
Això no val per tu, d'acord?
Hola.
Uau. I aquest esmòquing?
Me l'ha deixat el Nick.
A ell li acceptes els regals?
Estàs molt guapa.
Tu també.
Nosaltres anem fent via, que hem de passar pel pis del Nick.
Sí, m'hi he deixat la cartera. Ens veiem a la gala.
Ciao.
Et vaig trobar a faltar als billars.
- La jugada us va sortir malament. - I avui què veneu?
Esmòquings?
Amb el taller no en té prou per portar-se la mare de Mèxic.
I tu ets un mestre dels negocis.
On són els diners que et va prometre el pare de la Noah
per ajudar-lo a segrestar-la?
Nick, no et sap greu si corro amb el teu antic cotxe, oi?
Gaudeix-lo. Pot ser l'últim cop que el condueixes en uns anys.
Quiets, d'acord? Aquí hem vingut a córrer.
- Quan hi sigui tothom, definim les normes. - Hi som tots.
- Com més aviat acabem, millor. - Encara falta un corredor.
No fotis.
Mi-te'ls. Els idiotes número u i dos.
Bé, ja coneixeu el circuit i sabeu com funciona.
Hola, nois.
Qui guanyi s'endurà 15.000 euros, apostes a banda.
- Vols tornar a apostar, Ronnie? - Amb tu, sempre.
Heu de fer una volta completa i tornar a l'inici. És molt perillós.
A tu t'encanta el perill, oi, Nick? Sempre jugues amb foc.
Estem preparats per tallar els carrers,
però, si apareix la policia, esteu sols.
I només hi haurà diners si acabeu la cursa.
Sort i que guanyi el millor.
Hola, bitxet.
Com has sabut que feien la cursa?
He ficat el meu cul nu sobre aquest capó. Et pensaves que no me n'adonaria?
Saps quants mesos he de treballar al taller
per cobrar el que guanyaré avui?
Ho sento, idiota número dos,
però la cursa la guanyarem nosaltres.
Deixa'ls allà.
- Què, com va? - Bé. A punt de sortir.
Merda.
Accelera, accelera.
Bé, noies.
Noies! La broma ha fet gràcia però ja n'hi ha prou.
Creus que som aquí per vosaltres?
No foteu. He d'aconseguir que el Lion guanyi.
Ho sento, soc molt competitiva.
I jo, com a pilot capitalista,
no penso perdre els mil euros de la inscripció.
M'han dit que no sabeu distingir entre la coca i el caviar.
Us deixo amb les vostres coses, nois.
Policia? Uns sonats estan fent curses il·legals.
- Merda. Algú ha xerrat. - Hòstia.
Policia. Obre tots els talls.
Quinze mil més les apostes, oi? És el que val això nostre?
- Coi de nen orgullós. - Em desconcentres, Jenna!
A sobre?
Collons, què fas?
Merda!
Els carrers haurien d'estar tallats. Marxeu abans no hi hagi un accident.
Seria el teu primer accident, Nick?
PIGUES TRUCADA ACABADA
Va tenir un accident amb una pèl-roja.
Algun dia t'explicaré aquesta història.
Ja.
Unitats dos i quatre, feu drecera al primer carrer.
Quin control, eh, rossa?
Em deus un massatge als peus.
Hòstia, tia. Merda.
Tira, tira!
Hòstia!
Hòstia, hòstia.
Vinga.
Vaig darrere teu, rossa.
- Vas bé? - Sí, del chill.
Sí?
Alto, policia. Aturin el vehicle.
LION MÒBIL
- Ja no estàs emprenyada amb mi, oi? - No, emprenyada per què?
Et podries moure? Necessito passar.
- I una merda. - Aquest flipa.
Alto, detinguin el vehicle.
- Res, ni puto cas. Fot-li. - Poso el nitro.
Va, senyoretes, sisplau. Aturin el vehicle.
Ja n'hi ha prou, sisplau.
Hòstia, el nitro.
Vinga!
PIGUES
Idiota número u, ja saps per què hem vingut, oi?
No tornarem a tenir una oportunitat com aquesta.
Aprofitem-la, doncs, germaneta.
Entrepà de germanetes!
Eh! Què feu?
Què fan?
Fora, collons.
Hòstia, el meu cotxe.
No! No!
Quiets!
Hem de marxar abans no arribi més policia.
Fora tothom! Fora!
Bé, germà.
Fora, va. Au, aixeca't!
Millor si se l'endú la grua.
- Benvingut, Greg. - Gràcies.
- Benvingut. - Gràcies.
Senyor Tavish.
Com estàs, Lion? Has pensat en la meva oferta?
Som-hi, papa.
Gràcies per convidar-me.
Somriu per les càmeres.
Hi ha un malparit allà fora que, quan et vegi, patirà de valent.
Això espero.
Nick, aquí.
Sofía, sisplau.
Molt bé. Un petit somriure. Bé.
- Jenna, escolta'm. - Deixa'm estar. He sigut una idiota.
Sempre m'has fet sentir malament per tenir diners.
- Tu i el teu complex d'inferioritat. - Tens raó.
Però m'ha passat una cosa molt estranya a la cursa.
He guanyat i no he sentit res, Jenna.
Saps què sento jo, Lion?
Que no m'estimes com soc.
No pots separar els meus diners de qui soc.
No m'escoltes, Jenna.
He guanyat 15.000 euros i no he sentit res.
Jo tampoc sento res.
S'ha acabat, Lion.
Hem acabat.
Quan fas les coses així és el que passa.
Ja.
- Hola. - Hola.
Mai t'he donat les gràcies per allò de la carta a l'oficina.
Ni me'n recordava.
- Enhorabona pel cas Rogers. - Gràcies.
Encara no m'ho crec.
I te'n vas a Londres?
Sí. Jo sí.
Gaudiu molt.
Què cony fas tu aquí?
Sempre vaig voler que em portessis a la gala, amor meu.
Home, Nick, com estàs?
Per què no ho vas fer?
Vam sortir només uns mesos fa tres anys.
No té sentit que m'empaitis.
Ets tan encisador.
Serà un plaer, senyor Tavish.
Així ho espero.
Sabia que vindries amb ella.
No he pogut negar-m'hi. El seu pare m'ho ha demanat.
No m'imaginava que vindries amb la Briar.
Tampoc he pogut negar-m'hi.
Ha passat una setmana.
- El dia s'acaba a les dotze. - Ja.
Te'n vas a Londres amb la Sofía?
Tinc fins a les dotze per decidir-ho.
També tens temps per posar-te al dia amb la Briar.
Per això l'he portada.
Perquè sou vells amics, oi?
Per cert, em va explicar el final de la història amb aquell noi.
Molt fort.
Et reservo un ball a les dotze.
Deixaré el taller al meu germà.
El pare de la Jenna m'ha ofert una feina a la petroliera.
Hauria de començar des de baix.
Benvingut al club de les contradiccions.
Si per estar amb la Jenna he de nedar entre bitllets de 500...
...em sacrificaré.
Bona nit a tothom.
Benvinguts a la gala d'enguany.
Qui ens ho havia de dir.
Cinquanta anys des que l'avi Andrew
va fundar el primer bufet d'advocats a Londres.
Després va arribar l'asseguradora, la consultora. I la resta és història.
Així doncs, us podeu asseure
i us aconsello que no us aixequeu de la cadira
perquè la nit ve farcida de sorpreses.
Aquesta no és la Briar?
Però què hi fa, aquí?
Deixa, que encara ho puc fer jo sol.
Ah! La meva neta favorita.
Perdona, tu no ets...?
Per la dreta, home. Sempre per la porta de la dreta.
On és la teva amiga?
Sorpresa!
Truca a seguretat.
Us deixo sols.
No voleu escoltar-me a les bones.
Fora d'aquí.
Nick, calma.
Calma.
Si m'has de dir res, fes-ho a través dels nostres advocats.
Conec el vostre joc i no us donaré temps per maniobrar
i amagar-l'hi un altre cop al Nick.
- Sortim al jardí. Tu i jo sols. - Hi anem tots o ningú.
De cap manera.
Doncs parlem aquí.
Nick, has de saber que no vaig deixar el teu pare.
Ja n'hi havia una altra, oi, Rafaella?
Us coneixíeu d'abans?
Nick! Nick!
Volia que et quedessis amb mi, però l'avi ho va impedir.
- No te l'escoltis! - Prou.
Què vols?
Què és?
Una prova de paternitat.
Què passa, Will?
És sobre la Maggie.
Què passa amb la Maggie?
És filla meva.
Sí. La meva filla és una Leister.
És mentida, oi, papa?
Sempre dubtava amb la Maggie.
Ho dius ara que el teu marit et deixa a l'estacada.
No és per mi. Aquell porc ha demanat una prova de paternitat
i no penso deixar la meva filla desvalguda.
És possible?
Potser. A Les Bahames.
Abans del divorci.
Aquelles vacances em van encantar.
Fora d'aquí! Fora d'aquí!
Com vas aconseguir el meu ADN?
Raspallet rosa...
raspallet blanc.
T'has colat a la mansió?
Vaig ser jo.
Què?
L'hi vaig obrir.
Com has pogut?
El que deia la carta era real, Nick. Ella no et va abandonar.
Tu vas portar la carta?
Creia que saber la veritat t'ajudaria.
Ajudar-me a què?
A descobrir que el meu avi és un monstre?
Que el meu pare m'ha enganyat tota la vida?
Que ma mare encara no m'estima
i només vol protegir el futur de la seva filla?
Me la vaig creure! Creia que volia recuperar-te.
L'has ajudat, Noah.
Ets conscient del que has provocat?
Has aconseguit que la nostra vida salti pels aires!
La nostra família.
Nosaltres.
No, nosaltres no.
Tot això ha estat culpa teva.
Espera, sisplau.
Sabies què t'anava a dir al ball: les curses, la Briar.
No importava. Només volia que fóssim valents.
Aquesta és la teva oportunitat de ser-ho.
I, si no ho fas, tampoc importa.
T'estimo més que la meva vida i mai podria abandonar-te.
Això és pitjor que abandonar-me.
M'has clavat una punyalada.
Nick!
Nick.
Es troba bé, senyoreta Noah? Que puc ajudar-la?
Ja s'ha acabat tot.
Tot s'ha acabat.
Nick. No t'adones de com l'estàs cagant.
Pot ser.
Però és la meva merda.
Nick! Espera, germà.
Sabia que acabaries sabent-ho.
No t'ho volia dir, però fa temps que estan embolicats.
T'equivoques si et penses que això em fa mal.
Ets burro! Per què beses la Sofía?
La Noah l'ha cagat amb ma mare. S'ho mereix.
Ta mare, sempre ta mare. De debò que tens un problema, germà.
- És hora que maduris. - No em donis lliçons. I tu què?
Jo? No he pogut estar ni mitja hora emprenyat amb la Jenna.
He preferit empassar-me l'orgull.
Fantàstic. Sigueu feliços i mengeu anissos.
Recordes quan et vaig dir que eren unes nenes i que volarien?
Bé, han volat.
I han demostrat ser molt més adultes que nosaltres.
Saps? Quan la Jenna em va dir que havíem acabat, vaig sentir...
...com si...
...com si una onada gegant se m'empassés.
Digue'm que no has sentit el mateix en separar-te de la Noah.
Per què fas tot això?
No gastis totes les teves llàgrimes, reina.
Tindràs molt de temps per enyorar-lo.
On és la Noah?
Fas tard, Romeu.
- Què li has dit? - Què li he de dir?
Com n'ets, d'increïble.
Lamento molt allò de l'accident. De debò.
Ni tan sols vas esperar que sortís de l'hospital.
Em vas deixar allà tirada amb més de 20 fractures.
I, a sobre, en aquell estat.
Quin estat.
Prenyada.
Et juro que no en sabia res.
No et facis el despistat.
Em van dir que el vaig perdre per l'accident.
Però sé que vau ser vosaltres. La teva família! Era vostre, l'hospital!
Això que dius no té cap sentit, Briar.
Si de debò el vas perdre, creu-me que em sap greu.
Que et sentis culpable et fa sentir bé a tu.
No a mi.
Necessito que ho paguis.
Digue'm on collons és la Noah.
Deu anar de camí al pis.
Per tallar-se les venes. Espero.
Hòstia.
Noah!
Té. Eixuga't una mica.
- Dona'm la bossa. - He perdut les claus.
Tranquil·la.
No podia dormir.
Nick - Perdona'm. Sé que només volies ajudar-me. T'estimo
Lliscar per apagar
Estàs bé?
Ha passat res?
Caram, estàs gelada.
No puc parlar. Només abraça'm.
No, gràcies.
Allò encara està mullat.
Té. Posa't això.
Ciao.
Què hem fet, Will?
Destruir-ho tot.
Ho saps, oi?
Tot el que els passi a partir d'ara serà culpa nostra.
LA TEVA ABSÈNCIA EM PERSEGUIRÀ MENTRE DORMI
Adeu, papa.
NOAH, JO SEMPRE SERÉ LA TEVA LLUM A LA FOSCOR, NICK
Subtítols: Victor Monreal
Supervisor creatiu Roger Peña