‫ולנסיה בוחרת.‬
‫אלסנדרה וסגורה מובילים,‬
‫זאת בעקבות נפילתו של מועמד הימין הקיצוני,‬
‫שהושפע מהמתקפה שאירעה לא מזמן‬ ‫בבית הספר אסורין,‬
‫שם הבטיחה הנשיאה שתצביע היום.‬
‫תתכונני. יש כתבים בכל מקום.‬
‫מה קורה פה?‬ ‫-לא להתקרב לסרט הסימון.‬
‫פטריסיה, חכי.‬
‫אתם לא יכולים להיכנס.‬ ‫אמרתי את זה 1,000 פעמים.‬
‫בבקשה, אף אחד לא יכול להיכנס.‬
‫בוקר טוב.‬ ‫-בוקר טוב.‬
‫הנשיאה.‬ ‫-תנו לנו לעבור.‬
‫פטריסיה, בבקשה!‬ ‫-גברת סגורה, את לא יכולה להיכנס.‬
‫אני לא יכולה? למה? מה קורה פה?‬
‫אנחנו עדיין לא יודעים.‬ ‫-אנחנו לא יודעים.‬
‫זה עלול להיות מסוכן.‬
‫טוב, תקשיבו לי.‬
‫אמרתי שנצביע בבית הספר הזה.‬ ‫-מה את עושה?‬
‫זה מה שנעשה.‬
‫תן לי להיכנס, בבקשה.‬ ‫-אתם לא יכולים להיכנס! אל תיכנסו.‬
‫הנשיאה, בבקשה.‬ ‫-אל תיכנסו.‬
‫הנשיאה, את מרגישה אחראית?‬
‫תדברי איתנו.‬ ‫-את מתכוונת לבטל את הבחירות?‬
‫מה?‬ ‫-אלה הקיצונים?‬
‫את מרגישה אשמה?‬ ‫-בחייך.‬
‫אלוהים.‬ ‫-זה ישפיע על הבחירות?‬
‫זהירות.‬ ‫-בבקשה.‬
‫מה קורה פה?‬ ‫-זה חשוב.‬
‫תושבי ולנסיה רוצים לדעת.‬
‫הנשיאה.‬ ‫-גברתי הנשיאה.‬
‫האופוזיציה מבקשת שתתפטרי.‬ ‫-את מרגישה אשמה?‬
‫את מתכוונת להתפטר?‬
‫מה דעתך על מה שקורה?‬
‫את חושבת שזו הייתה מתקפת טרור?‬
‫- נושמים עמוק -‬
‫הקולגה שלנו, בורחה מוניוז,‬ ‫משדר בשידור חי מבית הספר אסורין.‬
‫בורחה, מה אתה יכול לספר לנו?‬ ‫-לא הרבה.‬
‫הנשיאה סגורה ועשרות מצביעים‬
‫שהיו בבית הספר הובהלו לבית החולים.‬
‫נראה שמדובר בהרעלה.‬
‫טוני, תביא עוד אלונקות, טוב? בבקשה.‬
‫רוסיו, שמעת משהו? מה קרה?‬
‫בשירותי החירום חושבים‬
‫שהגזים שהשתחררו בשריפה‬ ‫נלכדו בתקרה התחתונה,‬
‫והם השתחררו בשיפוצים.‬
‫כמה אנשים הורעלו?‬
‫בסביבות 50.‬
‫היי, אולי נשתמש בחדרי הניתוח לטיפול נמרץ?‬
‫יסיקה, מה דעתך?‬
‫כן, אני אטפל בזה.‬
‫נתראה אחר כך.‬
‫תעדכני אותי.‬
‫יסיקה.‬
‫מה קורה?‬
‫מה קורה עם מה?‬
‫מאז שנהייתי המנהל, את מתייחסת אליי חרא.‬
‫כבר דיברנו על זה בבית.‬
‫עשית מה שחשבת שאתה צריך לעשות.‬ ‫אני לא זוקפת את זה לרעתך.‬
‫אני לא מאמין לאף מילה.‬
‫אני לא יודעת. אולי יש לך רגשות אשם.‬
‫אגיד לנסטור עכשיו, טוב?‬
‫תודה.‬
‫יסי! אני כבר חוזרת.‬
‫יסי!‬
‫אחותי, את לוחצת על כפתור "סגור דלת".‬
‫לא התכוונתי. אני לא יודעת.‬ ‫-טוב.‬
‫אני עולה לקומה שלוש, ואת?‬ ‫-אני באה איתך.‬
‫טוב.‬
‫אני רוצה שתדעי שהסכמתי‬ ‫להצעת העבודה הראשונה בסורויה‬
‫כי רציתי לעבוד איתך, החברה הכי טובה שלי.‬
‫הראשונה?‬ ‫-הראשונה.‬
‫יכולתי להיות עכשיו בחדר המתים‬ ‫עם הזרוע בתוך תחת של גופה בשבילך.‬
‫כן, בשבילך. רק שתדעי.‬
‫אז אנחנו חברות שוב?‬
‫חברות?‬
‫כן, אבל…‬ ‫-טוב.‬
‫תודה.‬ ‫-נוכל לפתוח דף חדש?‬
‫כלום לא קרה. הכול בסדר.‬ ‫-טוב.‬
‫טוב.‬
‫שלום.‬ ‫-שלום.‬
‫בוקר טוב.‬ ‫-היי.‬
‫קחו אותו למטה.‬
‫בואי נעביר אותו לרצפה.‬ ‫-טוב.‬
‫זהירות.‬
‫רגע, אני רוצה להגיד לך משהו.‬
‫התמזמזתי עם המתמחה שנה א' מאונקולוגיה.‬ ‫את מכירה אותו?‬
‫ההוא עם העיניים הכחולות. בטח ראית אותו.‬
‫מה קרה?‬ ‫-את עושה מה שאת תמיד עושה.‬
‫את נמצאת פה פחות משבוע, ועשית את זה.‬
‫מה עשיתי?‬
‫את מרגישה חוסר ביטחון,‬ ‫אז את מתחרה בי בכל הכוח.‬
‫את תמיד עושה את זה!‬
‫את תמיד לוקחת את מה שהכי חשוב לי!‬ ‫מאז שהיינו בנות 20!‬
‫אבל נישקתי את בייל, לא את החבר שלך.‬
‫מה נסגר איתך, אחותי?‬
‫יס, לא ידעתי, אחותי.‬ ‫-מה שתגידי.‬
‫לא ידעתי.‬
‫יסי, אני נשבעת שלא ידעתי.‬
‫לעזאזל.‬
‫נסטור.‬
‫מה?‬
‫זה נעשה.‬
‫הצבעת?‬ ‫-הדוח.‬
‫צו המעצר נגד לאפונט יצא בקרוב.‬
‫אבל פילאר… מה עשית?‬
‫זה היה חייב לקרות עכשיו,‬ ‫אחרת היא הייתה עלולה להשמיד את הראיות.‬
‫אני מצטערת, נסטור.‬
‫בוקר טוב.‬
‫בייל.‬
‫בוא הנה.‬ ‫-בבקשה.‬
‫מה קורה?‬ ‫-פילאר התלוננה על סופי במשטרה.‬
‫והטיפולים?‬
‫הניסוי נגמר.‬
‫לעזאזל.‬
‫מה עם פטריסיה?‬ ‫-כמה טיפולים נשארו לה?‬
‫לא הרבה.‬ ‫-תברר.‬
‫ניתן לה את זה בעצמנו.‬ ‫בהקדם האפשרי. נוכל לעשות את זה היום?‬
‫נסטור, היום הבחירות. זה לא יהיה קל.‬
‫היא במיון. תברר כמה מנות נשארו לה.‬
‫בן 20 אין עבר רפואי.‬
‫כשל נשימתי אקוטי. יציב מבחינה המודינמית.‬
‫התחלנו טיפול בחמצן‬ ‫עם בולוס של קורטיקוסטרואידים.‬
‫אוי! סליחה.‬ ‫-לעזאזל!‬
‫רוסיו!‬
‫מה הסיפור?‬ ‫-יש לו לחץ דם נמוך ודופק נמוך.‬
‫ההרעלה מתקדמת מהר.‬
‫מה מצאו בבדיקת הגזים בדם?‬
‫יש לו אצידוזיס, כמו כולם.‬ ‫קרבוקסי-המוגלובין עולה ל-40 אחוז.‬
‫ל-40 אחוז?‬
‫זה לא טוב.‬ ‫-לא.‬
‫הוא לא מגיב לטיפול בחמצן?‬ ‫-אף אחד מהמטופלים במצב אנוש לא מגיב.‬
‫אולי נצטרך לצנרר.‬
‫היי.‬
‫דה פליפה?‬
‫ביטלתי את כל הטיפולים היום.‬ ‫לא קיבלת את ההודעה?‬
‫לא קראתי אותה.‬
‫אנצל את ההזדמנות כדי להיפרד ממך לשלום.‬
‫את עוזבת?‬
‫לאן את עוברת?‬ ‫-ליון.‬
‫כדי להציג את ההתקדמות שלנו.‬
‫גם את זה.‬
‫אפשר להתחיל להעמיס על הרכב.‬
‫נראה לך שהניסוי יימשך כשאחזור?‬
‫למה את אומרת את זה?‬
‫בגלל הבחירות.‬
‫אם תתחלף הממשלה…‬
‫אתה יודע.‬
‫רק עוד חמישה חודשים פה.‬
‫זה מה שהייתי צריכה כדי למצוא את התרופה.‬
‫גברת סגורה, לדוגמה.‬
‫נשאר לה רק בקבוקון אחד.‬
‫לא משנה מה יקרה היום עם הבחירות,‬
‫כבר ניצחתי.‬
‫טוב…‬
‫אז דרך צלחה.‬
‫תודה, עמיתי היקר.‬
‫תלווה אותי?‬ ‫-כן.‬
‫- בייל: לפטריסיה נשארה רק מנה אחת. -‬
‫- נסטור: חייבים לתת לה אותה הערב. -‬
‫אל תורידי את זה. אנחנו עדיין לא…‬
‫אני בסדר. אנחנו עדיין לא יודעים מה שאפת.‬
‫חייבים לצאת בהודעה לציבור.‬ ‫דעת הקהל קורעת אותנו לגזרים.‬
‫כן, ומה נגיד? מה הפרוגנוזה?‬
‫נגיד שרובם במצב יציב והכול בשליטה.‬
‫לא הייתי מגזים.‬
‫המצב חמור.‬ ‫-נדע את זה מחר.‬
‫מה תדעו מחר? אני לא יכולה לשקר.‬
‫אמרתי לכולם להצביע שם. זו אשמתי!‬
‫אני צריכה לקחת אחריות.‬ ‫-זה לא שקר.‬
‫בדיוק מי שהיינו צריכים.‬ ‫-אנחנו צריכים לדבר.‬
‫לא עכשיו.‬
‫בואי נראה…‬
‫אלסנדרה.‬
‫תוריד את זה.‬ ‫-הוא הגיע לשם לפנייך.‬
‫המאבטחים אומרים שעדיף שלא תגיעי לשם.‬
‫בואי ניסע למטה המפלגה.‬
‫פטריסיה, זה חשוב.‬ ‫-אחר כך.‬
‫נדבר אחר כך.‬
‫סליחה על האיחור.‬
‫אני פשוט…‬
‫פילאר, מה את עושה פה?‬
‫את מרגישה יותר טוב?‬ ‫-ביקשתי שחרור עצמי.‬
‫כמובן.‬
‫אני שמחה שאת מרגישה טוב יותר.‬
‫תודה.‬
‫בדיוק אמרנו שבחדר המיון‬ ‫ביקשו להשתמש בחדרי הניתוח‬
‫כדי להתמודד עם השטף האדיר‬ ‫של מטופלים שסובלים מהרעלה.‬
‫אישרתי את זה. זה טופל.‬ ‫-כן, אבל ביטלתי את ההחלטה.‬
‫אי אפשר לעשות את זה.‬
‫לא אחרי האספרגילוס.‬
‫רשימת ההמתנה תוכפל. זה בלתי אפשרי.‬
‫ניקבר תחת תלונות. את יודעת את זה, נכון?‬
‫טוב…‬
‫אני ממש שמחה שאת במצב טוב כל כך,‬
‫אבל את חייבת להתייעץ איתי על הדברים האלה.‬
‫אני זו שמחליטה עכשיו.‬
‫סליחה, אבל חשבתי שיואיס סיפר לך.‬
‫ואני לא רוצה להיראות גסת רוח או ליצור…‬
‫מבוכה, אבל אני כבר לא המנהלת של סורויה.‬
‫כן.‬
‫אני יודעת.‬
‫אז?‬
‫הכול חוזר לקדמותו.‬
‫ואני חוזרת להיות ראש מחלקת כירורגיה.‬
‫אני מקווה שאת מבינה.‬
‫טוב, בואו נמשיך.‬
‫אנחנו כבר לא יכולים להשאיר את הגנרליטט‬
‫בידיהם של פוליטיקאים‬ ‫שבוזזים את המשאבים שלנו‬
‫ומשאירים אותנו ללא שירותי בריאות.‬
‫ההחלטה בבחירות היום פשוטה מאוד.‬
‫מי שרוצה מערכת בריאות ציבורית ואוניברסלית,‬ ‫שיצביע לאיגואלדד.‬
‫מי שמעדיף את ההפרטה והפירוק,‬ ‫שיצביע לסגורה.‬
‫לא ייאמן.‬
‫הטקטיקה של הזבל הזה היא לתקוף אותך‬ ‫בנקודת התורפה.‬
‫הוא מצמצם את הבחירות האלה‬ ‫לכדי משאל עם על ניהול מערכת הבריאות.‬
‫לא ייאמן.‬ ‫-זה לא משנה.‬
‫לא? פצצה התפוצצה בבית ספר.‬
‫באמת? מה אתה אומר, אמיליו? הייתי שם.‬
‫נהדר. זה בדיוק מה שאני צריך.‬
‫אמיליו.‬
‫אמיליו, לעזאזל.‬
‫אני בעניין.‬
‫כן?‬
‫אנחנו ננצח בבחירות האלה.‬
‫אנחנו ננצח בבחירות האלה. אני נשבעת.‬
‫בלנקה, תעדכני אותי.‬
‫גבר בן 43, סוכרתי, לחץ דם גבוה.‬
‫12 במדד גלאזגו.‬
‫טכיפנאה וטכיקרדיה.‬ ‫סטורציה נמוכה מאוד, 87 אחוז.‬
‫זה עם חמישה ליטר טיפול בחמצן.‬ ‫התחלנו גם טיפול בקורטיקולסטרואידים.‬
‫כמה זמן עבר?‬
‫ממתי?‬ ‫-רגע. תעזרי לי.‬
‫מאז שהעור שלו אדום ככה. רואה?‬
‫מאז שמצבו התחיל להחמיר.‬
‫טוב. בואי איתי. בואי.‬
‫לעזאזל.‬
‫פרה, תעזור לי. תפתח לו את החולצה.‬
‫טוב, רק רגע.‬
‫לעזאזל.‬
‫רגע. בבקשה, תקשיבו לי.‬
‫תחליפו את המצעים, תורידו להם את הבגדים‬ ‫ותשטפו להם את העור והעיניים, טוב?‬
‫תנו לכולם הידרוקסוקובלמין עכשיו.‬
‫טוב?‬ ‫-לא, רק רגע. חכו.‬
‫לוסיה, למה? מה קורה?‬ ‫-ציאניד. בואי הנה. תראי.‬
‫אותו הדבר קרה לנו בשריפה‬ ‫במועדון לילה במדריד.‬
‫כל חומר שמכיל חנקן יוצר חומצה הידרוציאנית,‬
‫וזה מה שגורם לקוצר נשימה‬ ‫ולגוון העור האדמדם הזה.‬
‫זה רעיל מאוד, רוסיו.‬
‫רוסיו, כולם ככה. תראי.‬
‫לעזאזל.‬
‫אני אומרת לך שהם שאפו ציאניד.‬
‫אם לא נוריד להם את הבגדים,‬ ‫ הם ימשיכו לספוג את זה מחדש.‬
‫זה רעיל מאוד.‬ ‫-טוב, אני סומכת עלייך.‬
‫בואו נשטוף את כל המטופלים‬ ‫ונחליף להם את הבגדים, טוב?‬
‫מהר, בבקשה.‬
‫בלנקה ופרה, לכו לבית המרקחת‬ ‫ותביאו הידרוקסוקובלמין.‬
‫לכו. מרטה, בואי איתי.‬
‫חייבים להוריד לו את הבגדים.‬
‫אנחנו נוריד לו את החולצה.‬
‫זה הכול.‬ ‫-אנחנו צריכים הכול.‬
‫זה כל מה שקיבלנו מהילוק.‬
‫זה אפילו לא מספיק לחצי מהם.‬
‫אין זמן. מה נעשה?‬
‫אני לא יודע מה את רוצה שאגיד.‬
‫פילאר הניחה שחזרנו לשגרה.‬
‫זה אומר שהיא חזרה לתפקיד שלה.‬ ‫-זה לא עובד ככה.‬
‫אני עדיין ראש מחלקת כירורגיה.‬ ‫פילאר לא יכולה…‬
‫אלה ההוראות של ניקולס.‬ ‫אני לא יכול לעשות שום דבר.‬
‫אם הוא אומר שאנחנו לא מתעסקים עם פילאר,‬ ‫אנחנו לא מתעסקים איתה.‬
‫אל תעשי לי את זה היום.‬
‫מתקשרים אליי מכל ערוצי הטלוויזיה, טוב?‬
‫טוב.‬ ‫-הלו?‬
‫כן.‬
‫רגע.‬
‫יס, בבקשה, תהיי הגיונית.‬
‫אתה מבקש ממני להיות הגיונית?‬ ‫-כן.‬
‫אני הגיונית מאוד.‬
‫הייתי הגיונית כששתקת‬ ‫כדי לחזור להיות המנהל.‬
‫גם הייתי הגיונית כשהחלטת‬ ‫להפסיק להילחם למען בית החולים הזה!‬
‫אז הייתי מספיק הגיונית!‬
‫בסדר.‬
‫לפחות את סוף סוף כנה,‬
‫וסיימת להעניש אותי בשתיקה.‬
‫יואיס, לא אמרתי שום דבר…‬
‫כי אני חייבת לך את זה.‬
‫אבל למען האמת,‬ ‫אם אתה מתכוון להיות הבובה של האיש הזה,‬
‫אל תבקש ממני להיות הגיונית.‬
‫אני לא אהיה!‬ ‫-אחרת הייתי מאבד את הרישיון.‬
‫את מבינה את זה? עשיתי את זה בשבילך!‬
‫כדי שתוכלי לחיות, לעזאזל!‬
‫תהיתי כמה זמן ייקח עד שתשתמש בזה נגדי.‬
‫ולא עבר הרבה זמן.‬
‫תענה לטלפון.‬ ‫-חכי.‬
‫תענה.‬
‫יסיקה, בבקשה.‬
‫את בטוחה שאת יכולה להביא את התינוקת‬ ‫ולאו לא תגיד שום דבר?‬
‫איזו ברירה יש לי? המעון סגור.‬
‫זה המצב.‬ ‫-כן.‬
‫חוץ מזה, ככה המטופלים שלי‬ ‫יתרגלו למה שעומד להיות.‬
‫לידה זה כלום לעומת איזון בין העבודה לחיים.‬
‫לעזאזל, מאי, את מקרינה אושר.‬
‫כן, אתה מכיר אותי.‬
‫כן, אנחנו מכירים זה את זה, מאי.‬
‫אחותי.‬
‫אם משהו לא בסדר,‬
‫את יכולה לספר לי.‬
‫טוב. קח אותה.‬
‫מה?‬
‫מה קורה, ילדונת?‬
‫ותודה.‬ ‫-מה?‬
‫אבל…‬
‫אני רק צריכה לנקות את הראש עכשיו. זה הכול.‬
‫זו רוסיו, נכון?‬
‫אין מצב.‬
‫מה לעזאזל?‬
‫שאני אמות.‬
‫"המקום הכי טוב להיוולד בו באירופה."‬
‫אז הם מסתירים את המוסלמית?‬
‫אל תצחק!‬
‫זה איום ונורא.‬ ‫-לא. בוא נזוז. זה לא מצחיק.‬
‫מה קורה? מתגנבת החוצה באמצע משבר?‬
‫תראה מי שמדבר.‬ ‫-את זו שעובדת שם.‬
‫כן, אבל אני עליתי על האבחנה.‬
‫אז הרווחתי את זה ביושר.‬
‫להתראות.‬
‫היי.‬
‫אפשר לקבל טרמפ?‬
‫לא.‬ ‫-אני מאחר ויש לי רק אופניים.‬
‫אני אזיע כולי.‬ ‫-לא. עדיף שלא.‬
‫למה?‬ ‫-לא. אני רצינית.‬
‫טוב, בסדר.‬
‫תשכחי מזה.‬
‫טוב, בסדר.‬
‫את בטוחה?‬
‫אתה רוצה טרמפ או לא?‬ ‫-כן.‬
‫אתה מכיר את השיר הזה?‬ ‫-לא.‬
‫אתה לא אוהב אותו. אני אכבה אותו.‬ ‫-אני אוהב לשמוע אותך שרה.‬
‫זה מספיק. אני אכבה אותו.‬ ‫-לא, באמת.‬
‫סבא שלי נתן את הרכב הזה לאבא שלי,‬ ‫ואבא שלי נתן אותו לי.‬
‫יש בו קלטות ישנות עם המוזיקה‬ ‫שהם שמעו כשהייתי קטנה.‬
‫סבא שלי אהב את השיר הזה.‬
‫אבל אני חופרת. סליחה.‬ ‫-לא.‬
‫אני אוהב לשמוע את זה.‬ ‫-תראה, יש קלטות…‬
‫קח, תבחר מה שאתה רוצה.‬
‫איזה בלגן.‬ ‫-מה אני אגיד?‬
‫לא לכולנו יש אבא מפונפן שגר באחוזה מפונפנת‬
‫שנמצאת רחוק כל כך.‬
‫אם הייתי יודעת, לא הייתי מסיעה אותך.‬ ‫-גם אני לא ידעתי איפה זה.‬
‫הבית של אבא שלך?‬ ‫-לא.‬
‫כן, בטח.‬ ‫-זו הפעם הראשונה שאני נוסע לשם.‬
‫לבית של אבא שלך?‬
‫יש לי מערכת יחסים מורכבת עם אבא שלי.‬ ‫זה הכול.‬
‫ספר לי על זה.‬ ‫-זה שום דבר. אבא שלי ואני לא…‬
‫לא משנה. תחפרי לי כמו קודם.‬
‫לא.‬ ‫-כן. תגידי שלא יכולים לראות אותנו יחד…‬
‫תראה.‬ ‫-תגידי לי.‬
‫לא. טוב. חכה. אני אקח…‬
‫לא!‬
‫לא, עיניים על הכביש.‬ ‫-סליחה.‬
‫סליחה.‬ ‫-את מלחיצה אותי.‬
‫סליחה.‬
‫סליחה, לא.‬ ‫אמרתי שאנחנו יכולים להיות רק ידידים.‬
‫טוב?‬
‫זה הכול. כי…‬
‫אז אנשים…‬
‫אני לא רוצה להתעסק עם מישהו בבית החולים.‬
‫מישהו אמר משהו?‬ ‫-לא, אף אחד לא אמר, אבל…‬
‫אף אחד לא אמר שום דבר.‬ ‫-אף אחד. אבל אנשים מדברים, ו…‬
‫תראה, בזאת יש שיר מדהים.‬
‫אם חשבת שההוא ישן, לא תאמין לזה.‬
‫לשמור על ערנות. משמרת אחר הצהריים מתחילה!‬
‫נו, באמת…‬ ‫-מה?‬
‫טוני, תתקשר למרפאת הריאות.‬ ‫תבקש כמה שיותר מכונות הנשמה.‬
‫ממתי רופא מומחה בא ללכלך את הידיים במיון?‬
‫ביקשו שנעזור. חשבתי,‬ ‫"אלך לבלות קצת עם הבחור שלי." אתה לא רוצה?‬
‫כן.‬ ‫-הצילו!‬
‫הצילו! אני צריכה עזרה!‬ ‫-היי! תירגעי, בבקשה.‬
‫יון!‬ ‫-לולה?‬
‫מה קרה?‬ ‫-הילדה! אני לא יודעת.‬
‫לאן ללכת?‬ ‫-לחדר טראומה.‬
‫לולה, מותק. לולה, מתוקה.‬
‫יון.‬ ‫-לולה.‬
‫לולה, מתוקה. מותק.‬
‫סטטוסקופ.‬ ‫-כן.‬
‫לולה?‬
‫קדימה, לולה.‬
‫לולה, מתוקה. מותק. קדימה, לולה.‬
‫מה קרה?‬ ‫-רוסיו.‬
‫תעזרי לי. היא הבת שלי.‬ ‫-טוב, בואו נשגיח עליה.‬
‫לולה, מתוקה.‬ ‫-תירגעי.‬
‫לולה.‬
‫האישונים שלה מורחבים.‬ ‫-מורחבים? מה קרה?‬
‫היא הייתה ככה כשאספתי אותה מהבית שלך.‬
‫מה לעזאזל קרה?‬ ‫-תירגעי.‬
‫היא הייתה איתך בבית שלך.‬ ‫-תירגעי.‬
‫אנחנו מנסים להציל את הבת שלנו.‬ ‫-שניכם צריכים להירגע.‬
‫מה קרה?‬ ‫-יש לה חום ולחץ דם גבוה.‬
‫אולי יש לה אינפקציה, אולי דלקת קרום המוח,‬
‫אבל עם האישונים האלה, אני לא יודעת…‬
‫אין נשימה. אין דופק. דום לב.‬ ‫-לולה.‬
‫תביאו לי עגלה, לרינגוסקופ וצינור 4.5, טוב?‬
‫תנו לי! היא הבת שלי!‬ ‫-את חייבת לתת להם לעבוד.‬
‫לא!‬
‫לולה! בבקשה, תעשו משהו. בבקשה.‬
‫זהו זה.‬
‫לולה.‬
‫לולה, לעזאזל! לולה!‬
‫קדימה.‬
‫לולה.‬
‫חמש. קיקה, תפתח את דרכי האוויר.‬
‫אני אתחיל. אחת…‬
‫לולה.‬
‫פרה, בבקשה תכין 0.25 אדרנלין.‬ ‫-בסדר.‬
‫אין דופק.‬ ‫-טוב. אני אמשיך.‬
‫טיימר. שתי דקות, פרה.‬ ‫-בסדר.‬
‫לולה, בבקשה.‬
‫לולה.‬
‫אין לה דופק. אני אמשיך.‬ ‫-לולה, מתוקה.‬
‫לולה.‬
‫-טוב. לבדוק.‬
‫היא עדיין באסיסטולה.‬
‫עברו שתי דקות.‬
‫רק רגע.‬
‫יש לה דופק. היא איתנו.‬
‫היא איתנו, יון.‬
‫היא איתנו.‬ ‫-לולה. היא בסדר?‬
‫כן, היא איתנו. היא בסדר.‬
‫מתוקה.‬
‫אני רוצה שתעשו כל בדיקה אפשרית.‬
‫אני רוצה לדעת מה קרה.‬ ‫-טוב.‬
‫תגיד להם שיבואו עכשיו.‬
‫נשים אותה כאן.‬ ‫-טוב.‬
‫עשיתי קצת חישובים.‬ ‫נראה לי שייכנסו שבע מיטות בכל חדר ניתוח.‬
‫את בטוחה?‬ ‫-כן.‬
‫נצטרך לראות אם אחת תיכנס שם‬ ‫או שיש דרך אחרת.‬
‫טוב.‬ ‫-כי… בואי נראה…‬
‫מישהו יכול להגיד לי מה קורה פה?‬ ‫-נתנו את חדרי הניתוח ליחידה לטיפול נמרץ.‬
‫אמרתי לך שזה בלתי אפשרי.‬
‫כולם לצאת! קדימה!‬ ‫-שאף אחד לא יזוז!‬
‫אני עדיין ראש המחלקה.‬
‫אף אחד לא הולך לשום מקום.‬ ‫-יסיקה.‬
‫אני עושה את העבודה הזאת כבר 20 שנה.‬
‫אני זו שנתנה לך את ההזדמנות להחליף אותה.‬
‫ואני אסירת תודה, פילאר.‬
‫אבל אלא אם כן פיטרו אותי,‬ ‫אני זו שמקבלת פה את ההחלטות.‬
‫נחיה ונראה.‬
‫לא ייאמן.‬
‫שלום.‬
‫אמרתי לך לא להביא שום דבר,‬ ‫ואתה מביא בחורה יפהפייה.‬
‫אלוהים. לא, אני נוסעת.‬
‫את נשארת לארוחת ערב, כן?‬ ‫-כמובן.‬
‫לוסיה הארו, חברה לעבודה מסורויה.‬ ‫-מה נשמע?‬
‫לא, אני נוסעת. אין מצב.‬ ‫-בחייך. בבקשה.‬
‫בייל.‬ ‫-רק קצת.‬
‫תיכנסו.‬
‫טוב. בסדר.‬
‫טוב. מכאן? מאיפה?‬ ‫-כן.‬
‫בייל.‬ ‫-בואי.‬
‫לעזאזל.‬
‫"מפונפן" זה בלשון המעטה.‬
‫מה נשמע?‬ ‫-היי.‬
‫ברוכים הבאים.‬ ‫-תודה.‬
‫עבדת עליי.‬
‫לא, אני פה, מתוקה. זה בסדר.‬
‫זה בסדר.‬
‫זהו, מתוקה.‬
‫היי, מותק.‬ ‫-היי.‬
‫היי, קטנטונת.‬
‫מתוקה. מה אתן עושות פה?‬
‫ללאו יש ראיון, ובאתי לעזור לה.‬
‫את זו שצריכה עזרה.‬ ‫את מחזיקה את אפריקה כל היום.‬
‫לקחת אותה?‬ ‫-לא, הרגע הרמתי אותה.‬
‫זה בסדר.‬ ‫-קרה משהו?‬
‫סליחה.‬
‫הלו?‬
‫די…‬
‫אין מספיק?‬
‫טוב. אני באה. טוב.‬
‫סליחה. סליחה, מותק.‬
‫נדבר אחר כך, טוב?‬
‫ביי, קטנטונת.‬
‫הם לא יחזיקו מעמד.‬ ‫אין מספיק הידרוקסוקובלמין?‬
‫המשלוחים מהילוק קטנים יותר.‬ ‫זה כדי לחסוך כסף.‬
‫לעזאזל.‬
‫תן את זה למקרים הכי חמורים,‬ ‫למיון ראשוני דרגה שתיים.‬
‫מה עם השאר?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫אני לא יודעת מה קורה. איפה היית?‬
‫את במשמרת.‬ ‫-לא.‬
‫את לא רואה כמה אנחנו עמוסים?‬
‫מה?‬
‫מה זה? איך עשית את זה?‬
‫אחיות הן אלה שמנהלות את כל בתי החולים,‬
‫אם לא שמת לב.‬
‫אנחנו משפחה,‬
‫ואם צריך להפר איזה כלל טיפשי‬ ‫כדי להציל חיים, אנחנו עושים את זה.‬
‫עשית עבודה בת זונה.‬ ‫-אני יודעת שעשיתי עבודה בת זונה.‬
‫אני לא צריכה שתזכירי לי.‬
‫אתם הרופאים אלה ששוכחים‬ ‫כמה אדירות אנחנו האחיות.‬
‫אבל אל תדאגי, לא תשכחו את זה שוב.‬
‫אתם עומדים לראות‬ ‫איך אחות מטורפת נראית באמת.‬
‫טוב. לעבודה.‬
‫יון.‬
‫היי!‬ ‫-מה קורה? שמעת משהו?‬
‫לא, עדיין כלום.‬
‫ונגורה?‬
‫היא בשירותים.‬
‫קיבלנו את תוצאות הבדיקה של הבת שלך.‬
‫נו?‬
‫מה קורה? מה יש?‬
‫מה יש?‬
‫תכיני את הפחם הפעיל.‬ ‫-עם צינור?‬
‫כן.‬
‫מה זה? הרעלה?‬
‫אני יכול לעזור לכם. אל תדאג.‬ ‫-אל תיגע בה!‬
‫תן לי לעזור.‬ ‫-אל תיגע בה! החוצה.‬
‫אתם יכולים להסביר מה קורה? מה הבעיה?‬
‫אנה, את יכולה להתחיל?‬ ‫-טוב.‬
‫אנה, מה יש?‬
‫היי! מה אתה עושה? יון.‬
‫מה קרה?‬
‫אקסטזי.‬
‫אם תתקרב שוב לבת שלי, אני אהרוג אותך.‬
‫יון.‬
‫אני לא יודע מה אתה חושב,‬ ‫אבל אני כבר לא משתמש בסמים.‬
‫אני לא משתמש בסמים.‬ ‫-למה היה אקסטזי בבית שלי?‬
‫לעזאזל.‬
‫זה לא ייתכן.‬
‫שכחתי כמה כדורים במכנסיים.‬ ‫-החיים של הבת שלי קודמים לכול.‬
‫חוץ מזה, אתה יודע מה עלול לקרות, בן זונה.‬
‫סליחה.‬ ‫-עלולים לקחת אותה.‬
‫אני נשבע שזו הייתה טעות.‬
‫אני נשבע שלא התכוונתי. זו הייתה טעות.‬
‫הטעות היחידה הייתה שהכנסתי אותך לחיים שלי.‬
‫מה המצב?‬ ‫-טוב.‬
‫אנחנו עדיין במעקב בסוף יום הבחירות‬ ‫במחוז ולנסיה…‬
‫שיעור ההצבעה גבוה ב-20 אחוז השנה.‬
‫נראה מה עם המדגם.‬
‫הרגע בדקתי. המצב של פטריסיה לא טוב.‬
‫אם היא תפסיד, זה ישפיע עליך?‬
‫אל תדאג, ילד.‬
‫אני אף פעם לא מכניס‬ ‫את כל הביצים שלי לסל אחד.‬
‫נכון. כמובן.‬
‫זה לא רשמי, אבל…‬
‫אתה הבן שלי. אני יכול לסמוך עליך, נכון?‬
‫הציעו לי את תפקיד מנכ"ל הילוק.‬
‫אז לא משנה אם פטריסיה תנצח או תפסיד,‬ ‫העתיד שלי כבר מובטח.‬
‫הילוק?‬
‫כן. אני מחזר אחריהם כבר שנים, מושך בחוטים.‬
‫אבל בכל אופן…‬
‫בעקבות ההצלחה של לאפונט‬ ‫הם סוף סוף פתחו בפניי את הדלתות.‬
‫לחיים.‬
‫קרה משהו?‬
‫מה קרה?‬ ‫-אירנה.‬
‫בואי. רגע.‬
‫בואי נשב על הספה.‬
‫את בסדר?‬ ‫-לא.‬
‫בייל, תעזור לי.‬ ‫-תישעני עליי.‬
‫זהירות. לאט.‬
‫בואי. שבי.‬ ‫-לאט.‬
‫טוב. זהירות. בואי.‬ ‫-מותק.‬
‫את בסדר? אפשר לגעת בך? באיזה שבוע את?‬
‫בשבוע ה-28.‬
‫זה…‬ ‫-עדיין מוקדם.‬
‫את בשלב די מוקדם.‬
‫זו יכולה להיות בטן חריפה.‬
‫מה זה?‬ ‫-לא, אלה צירים.‬
‫אמרת "צירים"?‬
‫כן, יש לך צירי לידה.‬
‫יפה, לא?‬
‫ואתה? מה אתה עושה פה?‬
‫מה רצית להגיד לי?‬
‫תקשיבי.‬
‫יש דברים שאת לא יודעת על סופי.‬
‫אני יודעת שהתוצאות של הניסויים בחו"ל‬
‫לא חיוביות כמו שהיא טוענת.‬
‫מה חשבת?‬
‫כשאת הנשיאה,‬
‫את מכירה את כולם, וכולם חייבים לך טובות.‬
‫כולם.‬
‫לא התכוונתי לשבת בחיבוק ידיים.‬
‫אבל אני יודעת שהניסוי עבד מבחינתי.‬
‫אני צריכה להיות אסירת תודה, לא?‬
‫כן.‬ ‫-זה מה שרצית להגיד לי?‬
‫המשטרה עומדת לפרק את הניסוי שלה‬ ‫בשעות הקרובות.‬
‫התלוננת עליה.‬
‫נשאר לך רק מחזור טיפול אחד.‬
‫אם תבואי איתי עכשיו,‬ ‫נוכל לתת אותו לפני שהספירה תיגמר.‬
‫לא יכולת לחכות.‬
‫זה לא אני.‬
‫פטריסיה.‬ ‫-את חייבת לבוא איתי.‬
‫מה עם שאר המטופלים?‬ ‫-פטריסיה.‬
‫נזוז?‬ ‫-פטריסיה, בבקשה.‬
‫רגע.‬ ‫-לא. פטריסיה!‬
‫קדימה.‬ ‫-מה, לעזאזל? מה?‬
‫הספירה מתחילה.‬
‫אנחנו עוברים לבניין אחר.‬
‫אני באה.‬
‫פטריסיה, תקשיבי לי.‬
‫את חייבת לבוא איתי, בבקשה.‬
‫שתוק.‬
‫פטריסיה, לא שמעת אותי?‬
‫לאן את הולכת? תעצרי.‬
‫אל… עזוב אותי.‬
‫אל תיגע בי.‬ ‫-החיים שלך על כף המאזניים, פטריסיה.‬
‫עזוב אותי. בן זונה.‬ ‫-עדיין יש שרידים של הגידול.‬
‫אם לא נחסל אותו, הוא יגדל.‬
‫עזוב אותי, אחרת אקרא למאבטחים.‬
‫אני אתקשר.‬ ‫-לפני שבועיים רצית לחיות.‬
‫לפני שבועיים עדיין סמכתי עליך.‬
‫זה לא קשור אליי.‬
‫זה קשור אלייך.‬
‫ולכך שתחליטי סוף סוף מה הכי חשוב.‬
‫עזוב אותי.‬
‫זה ערב הבחירות.‬
‫זה הערב היחיד שבו החיים שלי לא חשובים.‬
‫קדימה.‬ ‫-קדימה.‬
‫בסדר.‬ ‫-תשאפי, בסדר?‬
‫תודה.‬
‫מה?‬ ‫-האמבולנס יגיע רק בעוד שעה.‬
‫שעה?‬
‫זה יותר מדי. בואו נסיע אותה לשם.‬
‫לא, ניקולס.‬ ‫התינוק ייוולד לפני הזמן והוא עבר ניתוח.‬
‫היא צריכה לנסוע באמבולנס ליתר ביטחון.‬
‫מה אם הוא לא יגיע לפה בזמן?‬
‫קדימה.‬ ‫-לא. תקשיב. חכה.‬
‫יש לכם מוניטור עוברי?‬
‫שמעתם על זה?‬ ‫-קנינו כזה.‬
‫לך תביא אותו.‬ ‫-אני יודע איפה הוא.‬
‫זה מה שנעשה.‬
‫אני אעשה בדיקה וגינלית, טוב?‬ ‫אבדוק מה הפתיחה שלך.‬
‫תעזור לי.‬ ‫-כן.‬
‫בואי נראה.‬
‫מוכנה?‬
‫כן.‬ ‫-נוח לך?‬
‫כן?‬
‫יש לה פתיחה של עשרה ס"מ בערך.‬
‫כל כך הרבה?‬ ‫-כן.‬
‫מה זה אומר?‬ ‫-זה אומר שהיא מוכנה לשלב היציאה.‬
‫כן.‬
‫אתקשר שוב לאמבולנס.‬ ‫-טוב.‬
‫תעזור לי במשהו. תרים את השמלה שלה.‬
‫כן.‬
‫זהו.‬ ‫-תן לי את המכונה.‬
‫הנה.‬
‫הכול יהיה בסדר.‬
‫תן לי יד.‬ ‫-אל תדאגי, אהובתי.‬
‫הכול יהיה בסדר.‬ ‫-הם לא עונים.‬
‫בייל, יש לתינוק ברדיקרדיה.‬
‫ניקולס.‬
‫ניקולס, בוא.‬
‫בוא, ניקולס.‬
‫בוא שנייה.‬
‫יש לתינוק ברדיקרדיה והוא במצוקה עוברית.‬ ‫היא חייבת ללדת עכשיו.‬
‫איך היא יכולה ללדת פה?‬ ‫-כן.‬
‫בבדיקה האחרונה שלה‬ ‫ד"ר סנטפאו אמרה שהתינוק בתנוחת עכוז.‬
‫טוב, התינוק בתנוחת עכוז, יש מצוקה עוברית,‬ ‫הוא ייוולד לפני הזמן והוא עבר ניתוח.‬
‫מסוכן לתינוק לצאת בכוחות עצמו.‬
‫תקשיב לי!‬ ‫-אנחנו נוסעים.‬
‫אמרתי שאנחנו נוסעים!‬
‫אם היא לא תלד עכשיו,‬ ‫שניהם עלולים למות, בסדר?‬
‫אני אתקשר ללאו, בסדר?‬
‫בסדר.‬
‫אירנה.‬
‫מותק. תסתכלי עליי, מותק.‬
‫תתקשר ללאו.‬
‫יופי.‬
‫ערב טוב, לאונור.‬ ‫-ערב טוב.‬
‫השאלה הראשונה היא חובה.‬
‫האם הצוות של סורויה הוא הטוב באירופה?‬
‫סליחה.‬ ‫-מה קרה?‬
‫זה דחוף.‬ ‫-מה?‬
‫אירנה עומדת ללדת.‬
‫התינוק בתנוחת עכוז.‬
‫האמבולנס לא יגיע בזמן. מה לעשות?‬
‫סליחה.‬ ‫-רק שנייה. אנחנו בדרך.‬
‫היא צריכה ניתוח קיסרי, בייל.‬
‫איך נעשה פה ניתוח קיסרי?‬ ‫-תקשיב, בייל.‬
‫החברה שלך צודקת.‬ ‫רק ככה התינוק ייוולד בחיים.‬
‫לא להילחץ.‬
‫את כירורגית, נכון?‬
‫כן.‬
‫אבל חכי רגע.‬
‫עשית פעם ניתוח קיסרי?‬
‫לא, אבל עשיתי דברים הרבה יותר קשים.‬
‫באמת, תסמכו עליי.‬
‫קודם תכינו את השדה הניתוחי.‬ ‫ותנו לי לדבר עם אירנה.‬
‫תרתיחו מים ותביאו כמה מגבות.‬
‫אירנה, קחי.‬
‫שלום, אירנה. מה שלומך?‬ ‫-רע. רע מאוד.‬
‫אירנה, חייבים לעשות את זה עכשיו, בסדר?‬
‫מה? לא.‬ ‫-די. תירגעי.‬
‫תירגעי. חייבים לעשות את זה עכשיו. בסדר?‬
‫עכשיו?‬ ‫-כן, קדימה.‬
‫די. תירגעי.‬
‫אהובתי, אני נשאר איתך.‬
‫לא!‬ ‫-לא. אירנה, תסתכלי עליי.‬
‫יהיה בסדר. תסמכי עליי.‬ ‫יהיה בסדר. אבל חייבים לעשות את זה עכשיו.‬
‫תראה, ניקולס.‬
‫בוא נניח אתה פה. בסדר? יופי.‬
‫אירנה, כל הכבוד, בסדר?‬
‫ניקולס, תשכיב אותה פה.‬ ‫-אני לא יכולה.‬
‫קדימה, אירנה. כל הכבוד. לאט.‬
‫חייבים לעשות את זה עכשיו.‬ ‫-בלי הרדמה?‬
‫אירנה, זה יכאב.‬
‫תחזיקי מעמד.‬
‫אנחנו לא יכולים לעשות את זה. זה שערורייתי.‬
‫ניקולס, תביא את קופסת התרופות השנייה.‬
‫איזו "קופסת תרופות שנייה"?‬ ‫-הוא יודע למה אני מתכוון. נכון?‬
‫איש עסקים, ולנסיה, הבית הזה…‬ ‫אני חייבת להגיד את זה במפורש? תביא את זה.‬
‫קדימה.‬
‫אירנה. תנשמי. תירגעי, בסדר?‬
‫תירגעי. תסתכלי עליי.‬
‫אני מבטיחה שיהיה בסדר.‬ ‫-אנחנו פה.‬
‫טוב. בואי נראה.‬ ‫-לא.‬
‫בוא נראה. מה זה?‬
‫קוק. בסדר. וזה?‬
‫קטמין.‬ ‫-מושלם.‬
‫ברצינות? חומר הרדמה לסוסים?‬ ‫-נותנים את זה גם לבני אדם.‬
‫זה עדיף על כלום.‬ ‫-זה כל מה שיש לנו.‬
‫בייל, הסכינים.‬
‫תסניפי.‬
‫אירנה, תסניפי.‬
‫טוב, תסניפי עוד קצת. תסניפי.‬
‫זהו.‬
‫טוב, בוא נשכיב אותה.‬ ‫-טוב, הנה.‬
‫טוב, בואו נתחיל.‬
‫את חייבת לבצע חתך רוחבי.‬ ‫-טוב. תעמדו פה.‬
‫שני סנטימטרים מעל עצם החיק,‬ ‫באורך של כ-15 ס"מ.‬
‫הבנת?‬ ‫-כן. אין בעיה.‬
‫אירנה, אנחנו עומדים להתחיל.‬
‫לעזאזל.‬
‫תפרידי את הרקמה התת-עורית עם האצבעות‬ ‫כדי לפתוח אותה.‬
‫בסדר.‬
‫אירנה!‬ ‫-היא התעלפה. עדיף ככה.‬
‫תחזיק את זה עם האצבעות‬ ‫ותרחיב את האזור כדי שאוכל לראות.‬
‫בסדר?‬ ‫-בסדר.‬
‫אתם רואים את רקמת החיבור?‬ ‫-כן.‬
‫תבצעו שני חתכי כפתור‬ ‫כדי להרחיב את הפתח ברקמת החיבור.‬
‫בסדר.‬
‫יופי.‬ ‫-זהו זה.‬
‫קח את המספריים ותשתמש במלקחיים, בסדר?‬
‫זהו זה.‬ ‫-בסדר.‬
‫בסדר.‬
‫תתקדמו בעזרת האצבעות עד שתגיעו לצפק.‬
‫זהו.‬
‫אני רואה את הרחם.‬
‫תפרידו את הכיס הווסיקלי‬ ‫כדי לא לפגוע בשלפוחית השתן.‬
‫תחזיק חזק.‬ ‫-כן.‬
‫את רואה?‬ ‫-אני מתחילה.‬
‫אנחנו שם.‬
‫טוב, עכשיו החלק הבעייתי. ההיסטרוטומיה.‬
‫תבצעו חתך קטן, ממש בזהירות,‬ ‫כדי לא לפגוע בתינוק.‬
‫אחר כך תרחיבו את החתך עם האצבעות.‬
‫מתחילים.‬ ‫-קטן עלייך.‬
‫זהו זה.‬
‫זהירות.‬
‫בייל, תלחץ על הבטן‬ ‫כדי שלוסיה תוכל להוציא את התינוק.‬
‫בסדר.‬ ‫-בסדר.‬
‫אתם חייבים להוציא אותו עכשיו.‬
‫קדימה.‬ ‫-קדימה.‬
‫לעזאזל, הוא נהיה כחול.‬ ‫חבל הטבור סביב הצוואר שלו.‬
‫תסירו את חבל הטבור ממש בזהירות, בבקשה.‬
‫תחזיק את הראש.‬ ‫-קטן עלייך.‬
‫יופי.‬ ‫-הצלחתי.‬
‫זהירות.‬ ‫-כן.‬
‫בסדר, תחתוך את חבל הטבור.‬ ‫-בסדר.‬
‫זהירות.‬ ‫-כן.‬
‫הוא לא בוכה.‬
‫לוסיה, תשפשפי לו את הגב.‬
‫זהו זה.‬
‫בייל, בוא.‬
‫תראה.‬
‫הנה.‬
‫אני אבדוק מה עם אירנה.‬
‫יופי.‬
‫הוא בסדר. התינוק בסדר.‬
‫ניקולס.‬
‫בוא.‬
‫קח, תחזיק אותו.‬
‫אירנה.‬
‫הדופק שלה יציב.‬
‫לאחר ספירת 50 אחוז מהקולות,‬
‫נראה שהשמאל ינחל ניצחון דחוק.‬
‫אם כי מילת המפתח כאן היא "דחוק",‬
‫כי זו לא תהיה הפעם הראשונה שאפקט סגורה…‬
‫איזו מכה.‬ ‫-…יפתיע אותנו.‬
‫איזו מכה איומה.‬
‫היא תתקשה להפוך את התוצאה.‬
‫שערוריות שירותי הבריאות‬ ‫והקשרים שלה עם הימין הקיצוני…‬
‫מה קורה? לא אכפת לך?‬ ‫-…גבו מחיר יקר מהנשיאה.‬
‫אני לא יודעת מה אני עושה פה.‬
‫מתמודדת עם הקושי.‬
‫מה את עושה? באש ובמים, לא?‬
‫כבר לא. אני הולכת.‬
‫מה זאת אומרת? לאן את הולכת?‬
‫אני הולכת.‬
‫יש לי דברים חשובים יותר לעשות עכשיו.‬
‫חשובים יותר מאשר לדעת אם נבחרת מחדש?‬
‫כן, אמיליו.‬
‫חשובים יותר.‬
‫מה איתם?‬ ‫-מצבם יציב. הם יהיו בסדר.‬
‫עשיתם עבודה מצוינת.‬ ‫-תודה.‬
‫אנחנו נוסעים עכשיו.‬ ‫-אסע אחריכם ברכב.‬
‫בסדר.‬ ‫-טוב.‬
‫תודה, ילד.‬
‫אני אוהב אותך מאוד.‬
‫ניקולס.‬ ‫-כן?‬
‫אולי זה לא הזמן המתאים,‬ ‫אבל אני צריך לספר לך משהו.‬
‫כן, בטח. תספר לי.‬
‫סמכת עליי. אני יכול לסמוך עליך?‬
‫בטח, ילד.‬ ‫-באמת?‬
‫כן.‬
‫זה בקשר לסופי לאפונט.‬
‫אני לא יודע אם זה עלול להשפיע עליך‬ ‫או לפגוע בך איכשהו, אבל…‬
‫אבל בבקשה, אסור לך לספר על זה לאף אחד.‬
‫בטח, ילד.‬ ‫-אף מילה.‬
‫אני מבטיח.‬
‫תספר לי.‬
‫ממי את מתחבאת?‬
‫מרוסיו?‬
‫אנחנו יכולים לא לדבר על זה? אני לא…‬
‫לא מתחשק לי.‬ ‫-בסדר.‬
‫מה אתה עושה פה? למה אתה לא בבית?‬
‫קיקה.‬
‫מה יש?‬
‫מה קרה?‬
‫ממש פישלתי, מאי.‬
‫למה?‬
‫פישלתי בגדול.‬
‫זה בסדר. תוציא את זה.‬
‫תוציא את זה.‬
‫איזה צמד…‬
‫זה בסדר.‬
‫בסדר…‬ ‫-לעזאזל.‬
‫איזה ערב, מה?‬ ‫-זה היה מטורף.‬
‫לא, ארוחת הערב הייתה כיפית, לא?‬
‫לא אכלנו ארוחת ערב.‬ ‫-נכון.‬
‫נראה לי שאתה צריך‬ ‫לקחת אותי לארוחת ערב יום אחד.‬
‫לא?‬
‫עכשיו.‬
‫עכשיו?‬
‫כן.‬
‫כן?‬ ‫-חסר לך שלא תיתן לי את הטיפול הזה.‬
‫אחרת אנצל כל נשימה שנותרה לי‬ ‫כדי להשמיד אותך.‬
‫מה לעשות?‬ ‫-בואי לבית החולים עכשיו.‬
‫עכשיו?‬
‫תזדרזי. אחכה לך פה.‬
‫אבל למה עכשיו? נסטור?‬
‫עכשיו? נסטור?‬ ‫-לעזאזל.‬
‫אין מצב.‬ ‫-מה?‬
‫מה קורה?‬ ‫-המשטרה פה.‬
‫מה לעשות? אני באה.‬ ‫-תישארי שם. אין זמן.‬
‫מה קורה שם?‬ ‫-אני אבוא.‬
‫תישארי איפה שאת. אל תזוזי.‬ ‫-מה? נסטור?‬
‫נסטור?‬
‫לעזאזל!‬
‫הטלפון שלי.‬
‫הטלפון שלי, לעזאזל. הטלפון שלי.‬
‫בוא נאכל ארוחת ערב עכשיו.‬ ‫-באמת?‬
‫כידידים, טוב?‬ ‫-כידידים. זה הכול.‬
‫אתה ואני, רק ידידים.‬ ‫-בייל!‬
‫המשטרה. חייבים לעשות את זה עכשיו. קדימה!‬ ‫-אתה בסדר?‬
‫סליחה. נדבר אחר כך.‬ ‫-מה קרה?‬
‫פנו דרך!‬
‫הטלפון שלי.‬
‫בשעה זו 70 אחוזים מהקולות כבר נספרו.‬
‫מדהים כמה שזה צמוד.‬
‫כרגע הכול יכול לקרות.‬ ‫-ספרד!‬
‫פטריסיה במטה המפלגה. ניקח את הבקבוקון לשם.‬
‫לא יהיה לנו זמן. לעזאזל.‬
‫ערב טוב.‬
‫ד"ר אמארו?‬ ‫-כן.‬
‫אנחנו כאן לגבי התלונה‬ ‫שהוגשה נגד ד"ר סופי לאפונט.‬
‫כן, בואו אחריי, בבקשה.‬
‫הנה.‬
‫איפה זה?‬
‫הבקבוקון לא פה.‬
‫איך זה ייתכן?‬
‫בת זונה.‬ ‫-איפה הם יכולים להיות?‬
‫מה נעשה?‬
‫לעזאזל.‬
‫מה לעזאזל קרה פה?‬
‫לקחו הכול.‬
‫איך היא ידעה?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫מה?‬
‫אני מצטערת. אני לא מבינה מה קרה.‬
‫מישהו בטח סיפר לה. אני לא יודעת מי.‬
‫אל תדאגי.‬
‫דוד, תעזור לי.‬ ‫בוא נראה אם נשארו כוננים קשיחים.‬
‫תענה, לעזאזל.‬
‫ילד, הכול בסדר?‬
‫אני בדרך הביתה. כל כך מיהרנו…‬
‫סיפרת למישהו כדי שיוכלו‬ ‫להעלים את הראיות מהניסוי של לאפונט?‬
‫בייל, אני לא יודע על מה אתה מדבר.‬
‫בן זונה.‬ ‫-על מה אתה מדבר?‬
‫לא סיפרתי לאף אחד שום דבר.‬ ‫-בן זונה. ידעתי!‬
‫תחשוב על זה.‬ ‫אם הייתי מספר לה, היה לה מספיק זמן?‬
‫הרגע סיפרת לי.‬ ‫-אני לא מאמין לך.‬
‫לאפונט לא טיפשה. אני בטוח שהיא חשדה במשהו.‬
‫אני לא מאמין לך. אתה שקרן.‬
‫בוא לפה ותגיד לי בפרצוף ששיקרת לי.‬
‫בוא לפה עכשיו.‬
‫תירגע. אני מסתובב.‬
‫ניקולס.‬
‫ניקולס, תענה לי, לעזאזל.‬
‫תגיד משהו, לעזאזל. נו.‬
‫אתה שם?‬
‫נסטור.‬
‫אני שומעת אותך נושם, נסטור.‬
‫אני מצטער.‬
‫היא לקחה הכול.‬
‫לך לעזאזל.‬
‫היית חייב לדפוק אותי.‬
‫שוב, מה?‬
‫אז יכולת להציל אותי.‬
‫לא סתם קוראים לך "דוקטור מוות".‬
‫לך לעזאזל.‬
‫אבא.‬
‫אבא, תגיד משהו.‬
‫אבא, תגיד משהו, בבקשה.‬
‫מה?‬
‫ניצחנו.‬
‫ניצחנו!‬
‫פטריסיה!‬
‫ניצחנו!‬
‫מזל טוב.‬
‫למרפסת.‬ ‫-הנשיאה!‬
‫כולם למרפסת. קדימה!‬
‫כן!‬
‫שמפניה. תביאו שמפניה.‬
‫הנשיאה!‬
‫עוד ארבע שנים!‬
‫תחי ולנסיה!‬
‫תרגום כתוביות: דניאל שרמן‬