Valencie hlasuje.
Aleixandre a Segurová jsou ve vedení
po vypadnutí krajně pravicového kandidáta,
kterému uškodil nedávný útok na školu Azorín,
kde by měla dnes hlasovat i prezidentka.
Připrav se. Tisk je všude.
- Co se děje? - Ustupte!
Počkej.
Sem nemůžete, už jsem vám to říkal.
Nikdo sem nesmí.
Dobré ráno.
- Paní prezidentko. - Pusťte nás.
- Prosím vás! - Paní Segurová, tam nemůžete.
Proč ne? Co se děje?
- Ještě nevíme. - Nevíme.
Může to být nebezpečné.
Tak jo, poslouchejte mě.
- Řekla jsem, že tu budeme volit. - Co to děláte?
Tak taky budeme.
- Pusťte mě. - Nesmíte tam. Nechoďte tam.
- Paní prezidentko. - Nechoďte tam.
Cítíte se za to zodpovědná?
- Mluvte s námi. - Zrušíte volby?
- Co? - Byli to extremisté?
Cítíte se provinile?
- Bože. - Ovlivní to volby?
Dávejte pozor.
- Co se děje? - Je to důležité.
Lidé to chtějí vědět.
Paní prezidentko!
- Opozice chce, abyste rezignovala. - Cítíte se provinile?
Odstoupíte?
Co si o tom všem myslíte?
Byl to teroristický útok?
DÝCHEJ ZHLUBOKA
Náš kolega vysílá živě ze školy Azorín.
- Co nám můžeš říct, Borjo? - Moc ne.
Prezidentku a desítky voličů,
kteří ve škole byli, převezli do nemocnice.
Vypadá to na otravu.
Přivez další nosítka, jo? Prosím.
Slyšela jsi něco, Rocío? Co se stalo?
Záchranáři si myslí,
že plyny uvolněné požárem se uvěznily ve falešném stropě
a při rekonstrukční práci se uvolnily.
Kolik lidí má potíže?
Tak padesát.
Co kdybychom použili sály jako JIPku?
Co ty na to?
Jo, postarám se o to.
Zatím.
Informuj mě.
Jésico.
Co se děje?
Co by se dělo?
Co jsem ředitelem, chováš se ke mně hrozně.
Už jsme to probírali doma.
Udělals, cos uznal za vhodné. Nebudu ti to vyčítat.
Nevěřím ti ani slovo.
Já nevím. Možná máš špatné svědomí.
Řeknu to Néstorovi.
Děkuju.
Jesi! Hned jsem zpátky.
Jesi!
Hej, mačkala jsi tlačítko „zavřít“.
- Nechtěla jsem. Omyl. - Dobře.
- Jedu na trojku. A ty? - Jedu s tebou.
Dobře.
Jen abys věděla, vzala jsem jakoukoli práci v Sorolle,
protože jsem chtěla pracovat se svou nejlepší kámoškou.
- Jakoukoli? - Jo, jakoukoli.
Mohla jsem teď být v márnici a mít ruku v zadku mrtvoly.
A to jenom kvůli tobě.
Tak už jsme zase kámošky?
Kámošky?
- Jo, ale… - Dobře.
- Díky. - Můžeme začít znovu?
- Nic se nestalo. Jsme v pohodě. - Dobře.
Dobře.
- Ahoj. - Zdravím.
- Dobré ráno. - Ahoj.
Vezměte ho dolů.
- Přesuneme ho. - Dobře.
Opatrně.
Počkej, chci ti něco říct.
Líbala jsem se s tím rezidentem z onkologie. Znáš ho?
S tím modrookým. Určitě jsi ho už viděla.
- Co je? - Děláš to, co vždycky.
Nejsi tu ani týden a už jsi to udělala zas.
Co jsem udělala?
Cítíš se nejistě, tak se mnou chceš soupeřit.
To děláš vždycky!
Vždycky mi vezmeš to, na čem mi záleží! Už od 20!
Políbila jsem Biela, ne tvého přítele.
Co je to s tebou?
- Nevěděla jsem to, Jes. - To je fuk.
Nevěděla jsem to.
Fakt jsem to nevěděla.
Do prdele.
Néstore.
Co?
Hotovo.
- Volilas? - Ta žaloba.
Brzo vydají na Lafontovou zatykač.
Ale, Pilar… Cos to udělala?
Bylo to nutné. Jinak by mohla zničit důkazy.
Mrzí mě to, Néstore.
Dobré ráno.
Biele.
- Pojď sem. - Tady.
- Co je? - Pilar Sophii nahlásila.
A co ta studie?
Je s ní konec.
Do prdele.
- Co řekneš Patricii? - Kolik jí zbývá dávek?
- Moc ne. - Zjisti to.
Podáme jí je sami. Co nejdřív. Můžeme už dneska?
Dneska jsou volby. To bude těžké.
Je na pohotovosti. Zjisti, kolik jí chybí.
Dvacet let. Bez anamnézy.
Akutní respirační selhání. Hemodynamicky stabilní.
Dali jsme jí kyslík a bolus kortikosteroidů.
- Promiň. - Sakra!
Rocío!
- Co máme? - Hypotenze a bradykardie.
Otrava postupuje rychle.
Co výsledky krevních plynů?
Má acidózu, jako všichni. Karboxyhemoglobin stoupl na 40 %.
Na 40 %?
- To není dobré. - Ne.
- Oxygenoterapie nic? - U žádného z kritických pacientů.
Možná budeme muset intubovat.
Zdravím.
De Felipe?
Zrušila jsem dneska pacienty. Nedostal jste zprávu?
Nečetl jsem ji.
Tak využiju příležitost, abych se s vámi rozloučila.
Odjíždíte?
- Kam? - Do Lyonu.
Přednášet o pokroku, kterého jsme dosáhli.
Tohle taky.
Můžete začít nakládat auto.
Myslíte, že bude studie pokračovat, až se vrátím?
Proč by ne?
Kvůli těm volbám.
Jestli se změní vláda…
Však víte.
Ještě pět měsíců.
To bych potřebovala, abych našla lék.
Například paní Segurová.
Té zbývá jen jedna dávka.
Ať dneska dopadnou ty volby jakkoli, já už jsem vyhrála.
Tak jo…
Tak bon voyage.
Děkuji, kolego.
Doprovodíte mě?
BIEL: PATRICII ZBÝVÁ JEDNA DÁVKA.
NÉSTOR: MUSÍME JÍ TO DÁT DNES.
Nesundávej si to. Ještě…
- Nic mi není. - Nevíme, co jste vdechli.
Musíme vydat prohlášení. Veřejnost nás už teď kritizuje.
A co jim řekneme? Jaká je prognóza?
Řekneme, že většina je stabilní a všechno je pod kontrolou.
To bych neříkal.
- Situace je vážná. - To zjistíme zítra.
Co zjistíme zítra? Nebudu lhát.
Řekla jsem jim, ať tam volí. Teď musím nést následky.
Není to lež.
- Zase ty! - Musíme si promluvit.
Teď ne.
Tak jo…
Aleixandre.
- Sundej to. - Byl tam dřív než ty.
Ochranka říká, že tam nemáte chodit.
Pojďme do štábu.
- Je to důležité. - Později. Promluvíme si pak.
Promiňte za zpoždění.
Jenom jsem…
Co tu děláš, Pilar?
- Je ti líp? - Podepsala jsem revers.
Jak jinak.
- Jsem ráda, že je ti líp. - Děkuju.
Probíráme, že pohotovost chce použít sály, aby zvládla ten příliv otrávených.
- Odsouhlasila jsem to. - Ano, ale já jsem to zamítla.
Nejde to.
Ne po tom Aspergillu.
Čekací doba by se znásobila. To nejde. Zavalily by nás stížnosti. Chápeš to, ne?
No…
jsem ráda, že už je ti lépe,
ale tohle musíš konzultovat se mnou.
Teď tu rozhoduju já.
Promiň, myslela jsem, že ti to Lluís řekl.
Nechci být nezdvořilá nebo to dělat…
nepříjemné,
ale už nejsem ředitelkou Sorolly.
Jo.
Já vím.
No a?
Takže je všechno zase při starém. A primářkou chirurgie jsem já.
Snad to chápeš.
Budeme pokračovat.
Nemůžeme už nechávat Generalitat v rukou politiků,
kteří drancují naše zdroje a připravují nás o zdravotní péči.
Dnešní volby jsou naprosto jednoduché.
Kdo chce veřejné zdravotnictví pro všechny, volí Rovnost.
Kdo preferuje privatizaci a zrušení struktury, volí Segurovou.
Neuvěřitelné.
Ten parchant moc dobře ví, kam zaútočit, aby to bolelo.
Dělá ty volby jen o plebiscitu a zdravotnictví.
- Neuvěřitelné. - To je fuk.
Fuk? Ve škole vybuchla bomba.
Vážně? Neříkej, Emilio. Byla jsem tam.
Skvělé. Tohle jsem potřeboval
Emilio.
Emilio, sakra.
Jdu do toho.
Jo?
My ty volby vyhrajeme.
Vyhrajeme ty volby. Přísahám.
Povídej, Blanco.
Muž, 43 let, má diabetes a je hypertenzní. Glasgowská stupnice 12.
Tachypnoe a tachykardie. Velmi nízká saturace kyslíkem, 87 %.
A to už je po pěti litrech oxygenoterapie. Nasadili jsme i kortikosteroidy.
Jak dlouho to má?
- Co? - Pomoz mi.
To začervenání kůže. Vidíš?
Co se jeho stav zhoršil.
Tak jo. Pomoz mi.
Sakra.
Pere, pomoz mi. Rozepni ho.
Tak jo, moment.
Pozor.
Počkejte. Poslouchejte mě.
Převlékněte postele, svlečte pacienty a umyjte jim tělo i oči.
Všem hned podejte hydroxokobalamin.
- Dobře? - Ne, moment.
- Proč? Co se děje? - Kyanid. Pojď se podívat.
Po požáru v klubu v Madridu se nám stalo to samé.
Všechny materiály s dusíkem produkují kyselinu kyanovodíkovou,
která způsobuje dušnost a začervenání kůže.
Je to hodně toxické.
Jsou na tom všichni stejně.
Sakra.
Říkám ti, že se nadýchali kyanidu.
Když jim nesundáme oblečení, budou ho dál vstřebávat.
- Je to toxické. - Dobře, věřím ti.
Umyjte a převlečte všechny pacienty.
Rychle, prosím.
Blanco a Pere, zajděte pro hydroxokobalamin.
Honem. Marto, pojď se mnou.
Musíme ho svlíknout.
Sundáme mu košili.
- Víc nemáme. - Potřebujeme všechno.
Víc nám Healock neposlal.
To nestačí ani pro polovinu z nich.
Nemáme čas. Co teď?
Nevím, co ti mám říct. Pilar předpokládá, že je vše při starém.
- Že je zase primářkou. - Takhle to nefunguje.
Já jsem primářka. Pilar nemůže…
To Nicolás. Já s tím nic nezmůžu.
Říkal, že máme nechat Pilar být, tak se do toho nebudeme plést.
Tohle mi dneska nedělej.
Volají mi ze všech televizních stanic.
- Dobře. - Prosím?
Ano.
Moment.
Jes, měj pochopení, prosím.
- Chceš, abych měla pochopení? - Ano.
Měla jsem obrovské pochopení!
Když jsi mi zatajil, že se zase staneš ředitelem.
A taky když ses rozhodl, že už nebudeš za tuhle nemocnici bojovat!
Takže jsem měla pochopení!
Skvělé. Konečně jsi aspoň upřímná
a už mě nebudeš trestat mlčením.
Lluísi, nic jsem neřekla…
protože ti to dlužím.
Ale jestli se chceš stát jeho loutkou,
nechtěj po mně pochopení.
- Nechápu to! - Jinak bych přišel o licenci!
Chápeš? Udělal jsem to pro tebe!
Abys mohla žít, sakra!
Byla jsem zvědavá, kdy to použiješ proti mně.
Netrvalo to dlouho.
- Zvedni to. - Počkej.
Zvedni to.
Jésico, prosím.
Jsi si jistá, že Leo nebude vadit, že si tam vezmeš malou?
A co mám dělat? Jesle jsou zavřené.
- Jinak to nejde. - Jo.
Aspoň si pacienti zvyknou na to, co je čeká.
Vyvážit pracovní a osobní život je horší než porod.
Ty seš dneska fakt sluníčko.
Jo, znáš mě.
Jo, známe se, May.
Hele.
Jestli se něco děje, můžeš mi to říct.
Dobře. Vezmi si ji.
Ahojky!
Ahoj, zlatíčko.
- A děkuju. - Copak?
Ale…
Jenom si potřebuju vyčistit hlavu. To je všechno.
Jde o Rocíu, že?
Ty vole!
Co to má být?
Ty vole.
„Nejlepší místo pro narození v Evropě.“
A zakryjou Muslimku?
Nesměj se!
- Je to děs. - Ne. Jdeme. Není to vtipné.
Copak? Utíkáš uprostřed krize?
- Říká ten pravej. - Ty tam pracuješ.
Jo, ale já jsem přišla na diagnózu.
Takže můžu.
Měj se.
Počkej.
Nesvezla bys mě?
- Ne. - Jdu pozdě a mám jenom kolo.
- Budu zpocený. - Ne.
- Proč? - Ne. Myslím to vážně.
Tak jo.
Nevadí.
Tak fajn.
Fakt?
- Chceš, nebo ne? - Jo.
- Ty tu písničku znáš? - Ne.
- Klidně to vypnu. - Ne, líbí se mi, jak zpíváš.
- Ne, stačí, vypnu to. - Ne, fakt.
Děda dal tohle auto tátovi a táta ho dal mně.
A jsou tu staré kazety, které pouštěli, když jsem byla malá.
Děda tu písničku miloval.
- Moc mluvím. Promiň. - Ne.
- Jsem rád. - Podívej se, jsou tam i kazety…
Tady, vyber nějakou.
- Máš tam pěkný bordel. - No jo, co se dá dělat.
Ne každý má bohatého tátu, který žije v luxusním sídle,
které je tak daleko.
- Kdybych to věděla, tak tě nezavezu. - Taky jsem nevěděl, kde to je.
- Tátův dům? - Jo.
- No jasně. - Je to poprvé, co tam jedu.
K tátovi?
Máme s tátou složitý vztah. To je všechno.
- Povídej. - Ale ne. Táta a já…
To je jedno. Radši mluv zase ty.
- Ne. - Jo. Proč nás nesmí vidět spolu…
- Hele. - Řekni.
Ne. Dobře. Počkej. Vezmu…
Ne!
- Dívej se na cestu! - Promiň.
- Vyděsilas mě.
Promiň.
Promiň. Jenom jsem říkala, že můžeme být jen kámoši.
Jasný?
To je vše. Protože…
pak by lidi…
Prostě se nechci zaplést s někým z nemocnice.
- Říkal ti někdo něco? - Ne, nikdo, ale…
- Nikdo nic neříkal. - Ne. Ale lidi si povídají a…
Hele, na téhle je dobrá písnička.
Myslíš, že tamta byla stará? Tak teď uvidíš.
Dávejte pořád pozor. Začíná odpolední směna.
- Pojď… - Co?
Toni, zavolej na plicní oddělení. Požádej je o co nejvíc respirátorů.
No teda! Odkdy si ty špiníš ruce na pohotovosti?
Požádali nás o pomoc. Tak jsem s tebou chtěl strávit čas.
- Jo. - Pomoc!
- Pomozte mi, prosím! - Uklidněte se.
- Jone! - Lolo?
- Co se stalo? - To je naše dcera!
- Kam? - Na urgent.
Lolo, zlatíčko.
- Jone. - Lolo.
Lolo, zlato. Zlatíčko.
- Stetoskop. - Ano.
Lolo?
No tak, Lolo.
Zlatíčko. No tak, Lolo.
- Co se stalo? - Rocío. Pomoz mi. Je to moje dcera.
Dobře. Připojte ji na monitor.
- Lolo, zlatíčko. - Uklidni se.
Lolo.
- Má rozšířené zorničky. - Rozšířené? Co se stalo?
Takhle jsem ji vyzvedla u tebe.
- Co se sakra stalo? - Klid.
- Byla u tebe doma s tebou. - Klid.
- Snažíme se zachránit naši dceru. - Musíte se uklidnit.
- Co s ní je? - Má horečku a vysoký tlak.
Může mít infekci nebo meningitidu,
ale ty zorničky, já nevím…
- Nedýchá. Nemá puls. Zástava srdce. - Lolo.
Resuscitační vozík, laryngoskop a kanylu 4,5.
- Pusťte mě! Je to moje dcera! - Musíte je nechat pracovat.
Ne!
Lolo! Prosím, udělejte něco. Prosím vás!
Tak jo.
Lolo.
Lolo, do prdele! Lolo!
No tak.
Lolo.
Pět. Quique, dýchací cesty.
Začnu. Raz…
Lolo.
- Pere, připrav 0,25 adrenalinu. - Hned.
- Žádný puls. - Budu pokračovat.
- Čas. Dvě minuty, Pere. - Ano.
Lolo, prosím.
Lolo.
- Nemá puls. Pokračuju. - Lolo, zlato.
Lolo.
- Lolo. - Zkontrolujte to.
Pořád nic.
Už jsou to dvě minuty.
Moment.
Má puls. Máme ji.
Máme ji, Jone.
- Máme ji. - Lolo. Je v pořádku?
Jo, máme ji. Je v pořádku.
Zlatíčko.
Udělejte každý zkurvený test.
- Chci vědět, co se stalo. - Dobře.
Zavolej je.
- Tohohle dáme sem. - Dobře.
Počítala jsem to a na každý sál se vejde sedm postelí.
- Určitě? - Ano.
Uvidíme, jestli se tam tenhle vejde, nebo ho dáme jinam.
- Dobře. - Protože…
- Můžete mi říct, co se tu děje? - Dali jsme sály JIPce.
Říkala jsem, že to nejde.
- Všichni ven. No tak! - Ne, nikam nechoďte.
Primářkou jsem pořád já.
- Nikdo nikam nepůjde. - Jésico.
Dělám tuhle práci už 20 let.
To já jsem ti dala příležitost vzít to za mě.
A jsem ti vděčná, Pilar.
Ale pokud mě nevyhodí, tak tu rozhoduju já.
Tak to se uvidí.
Ty vole.
Dobrý den!
Říkal jsem ti, ať nic nenosíš, a ty přivedeš krásnou dívku.
Ježíši. Ale ne, já zas jedu.
- Zůstaneš na večeři, že jo? - Jo.
- Lucía Harová, kolegyně. - Jak se máte?
- Ne, jedu. To ani náhodou. - No tak. Prosím.
- Biele. - Jen na chvíli.
Pojďte dál.
Tak dobře.
- Tak jo. Tudy? Kudy? - Jo.
- Biele. - No tak.
Sakra.
„Luxusní“ je slabé slovo.
- Jak se máte? - Ahoj.
- Vítejte. - Díky.
Ušils to na mě.
Ne, zlatíčko. Jsem tady.
To nic.
To je ono.
- Ahoj, lásko. - Ahoj.
Ahoj, zlatíčko.
Zlatíčko moje. Co tu děláte?
Leo má interview, tak jsem přišla pomoct.
Ale to ty potřebuješ pomoc. Držíš Áfricu celý den.
- Mám ji vzít? - Ne, teď jsem ji zvedla.
- V pohodě. - Děje se něco?
Promiň.
Prosím?
Tak.
Není toho dost?
Dobře. Už jdu. Tak jo.
Promiň, zlato.
Promluvíme si pak, jo?
Pa, zlatíčko.
Nestihnou to. Proč nemáme dost hydroxokobalaminu?
Zásilky Healocku jsou menší. Aby ušetřili.
Do prdele.
Dejte to kritickým případům, druhý stupeň triáže.
A co zbytek?
Nevím.
Nevím, co se to děje.
- Kdes byla? Jsi ve službě. - Ne.
Nevidíš, kolik máme práce?
Co?
Co to je? Kdes to vzala?
Celou nemocnici řídí sestřičky,
jestli sis nevšimla.
Jsme rodina.
A pro záchranu životů klidně porušíme i pitomá pravidla.
- Jsi fakt úžasná. - To já vím.
Nemusíš mi to připomínat.
To vy doktoři zapomínáte, jak skvělé sestřičky jsou.
Ale neboj se, už to nikdy nezapomenete.
Teď uvidíte, jak vypadá fakt nasraná sestra.
Tak jo. Do práce.
Jone.
- Ahoj. - Jak ti je? Už něco víš?
Zatím ne.
A Nagore?
Šla na záchod.
Už máme výsledky vaší dcery.
A?
Tak co? Co to bylo?
Co?
- Aktivní uhlí. - Hadičkou?
Ano.
Co je to? Otrava?
- Pomůžu vám. Neboj se. - Nesahej na ni!
- Pomůžu. - Nesahej na ni. Vypadni!
Můžete mi vysvětlit, co se děje? Co se stalo?
- Začneš? - Dobře.
O co jde, Ano?
Hej! Co to děláš? Jone!
Co se děje?
Co je?
Extáze.
Jestli se k ní ještě přiblížíš, zabiju tě.
Jone.
Nevím, co si myslíš, ale já už nic neberu.
- Neberu drogy. - Kde se u mě vzala extáze?
Sakra.
To není možné.
- Měl jsem pár prášků v kalhotách. - Moje dcera je nejdůležitější.
A ty víš, co je v sázce, blbečku.
- Promiň. - Můžou mi ji vzít.
Byl to omyl, fakt.
Byl to omyl. Zapomněl jsem na to.
Omyl byl pustit si tě do života.
- Jak to jde? - Dobře.
Stále sledujeme konec volebního dne ve Valencii…
Volební účast je letos o 20 % vyšší.
Jak vypadají volební průzkumy?
Teď jsem se díval. Patricia si nevede dobře.
Ovlivní tě její prohra?
Neboj se, synku.
Nikdy nevsázím všechno na jednu kartu.
No jasně.
Není to oficiální, ale…
Jsi můj syn. Takže ti můžu věřit, ne?
Nabídli mi místo generálního ředitele v Healocku.
Takže ať už vyhraje, nebo ne, já mám budoucnost zajištěnou.
V Healocku?
Jo. Snažím se o to už roky, tahám za nitky.
A nakonec…
Díky úspěchu Lafontové mi konečně otevřeli dveře.
Na zdraví.
Děje se něco?
- Co se děje? - Irene.
Pojď. Vydrž.
Posaď se na gauč.
- V pořádku? - Ne.
- Pomoz mi. - Opři se o mě.
Opatrně. Pomalu.
- Tak jo. Posaď se. - Pomalu.
- Opatrně. Tak. - Zlato.
V pořádku? Můžu tě prohmatat? V jakém jsi týdnu?
Ve 28.
- To… - Není to moc.
Jo, ještě je brzo.
Možná akutní zánět břicha?
- Co to je? - Ne, jsou to kontrakce.
Jak jako kontrakce?
Jo, rodíš.
Nádhera, že?
A ty? Co tu děláš?
Cos mi chtěl říct?
Poslouchej.
Je něco, co o Sophii nevíš.
Vím, že výsledky studie v zahraničí nejsou tak pozitivní, jak tvrdí.
Co sis myslel?
Když jsi prezident,
znáš všechny a každý ti dluží laskavost.
Každý.
Nehodlala jsem jen nečinně sedět.
Ale vím, že ta léčba v mém případě fungovala.
Měla bych za to být vděčná, ne?
- Jo. - Tohle jsi mi chtěl říct?
Policie za pár hodin celou její studii zatrhne.
Nahlásils ji.
Zbývá ti jen jedna dávka.
Když se mnou půjdeš, můžeme ti ji podat, než skončí sčítání.
Nemohls počkat.
Já to nebyl.
- Patricio. - Musíš jít se mnou.
- A co ostatní? - Patricio.
- Můžeme? - Prosím tě.
- Moment. - Ne. Patricio!
- Jdeme. - Co zas, sakra? Co je?
Sčítání začíná.
Jdeme jinam.
Už jdu.
Poslouchej mě.
Musíš jít se mnou, prosím.
Sklapni.
Neslyšela jsi mě?
Kam to jdeš? Stůj.
Ne… Pusť mě.
- Nesahej na mě. - Jde o tvůj život.
- Pusť mě. - Ještě máš stopy po nádoru.
Když je nevymýtíme, zase poroste.
Pusť mě, nebo zavolám ochranku.
- Zavolám ji. - Před dvěma týdny jsi chtěla žít.
Před dvěma týdny jsem ti věřila.
Tady nejde o mě.
Jde o tebe.
A aby ses konečně rozhodla, co je nejdůležitější.
Pusť mě.
Dneska jsou volby.
Jediný večer, kdy na mém životě nezáleží.
- Jdeme. - Jdeme.
- Tak jo. - Nádech.
Děkuju.
- Tak? - Sanitka tu bude nejdřív za hodinu.
Za hodinu?
To je moc dlouho. Odvezeme ji.
Ne, dítě je nedonošené a má za sebou operaci.
Musí jet sanitkou, kdyby se něco stalo.
Co když nepřijedou včas?
- Jedeme. - Ne, poslouchej. Počkat.
Máte monitor srdeční frekvence?
- Víte, co to je? - Koupili jsme ho.
- Dojdi pro něj. - Vím, kde je.
Uděláme to takhle.
Provedu vaginální vyšetření, ať zjistíme, jak jsi roztažená.
- Pomoz mi. - Jo.
Tak jo.
Můžeme?
- Ano. - Máš pohodlí?
Jo?
Je zhruba na deset centimetrů.
- Tolik? - Jo.
- Co to znamená? - Že je připravená tlačit.
Jo.
- Zavolám znova sanitku. - Jo.
Pomoz mi. Vyhrň jí šaty.
Dobře.
- To je ono. - Dej mi ten přístroj.
Tady.
Všechno bude v pořádku.
- Dej mi ruku. - Neboj se.
- Všechno bude v pořádku. - Neberou mi to.
Biele, dítě má bradykardii.
Nicolási.
Nicolási, pojď sem.
Pojď sem, Nicolási.
Pojď sem na chvilku.
Dítě má bradykardii a je v ohrožení. Musí ho odrodit hned.
- Jak může rodit tady? - Jo.
Při poslední prohlídce bylo dítě obráceně.
Fajn, je obráceně, v ohrožení, nedonošené a mělo operaci.
Přirozený porod je riskantní.
- Poslouchej mě! - Jedeme.
Říkám, že jedeme!
Jestli ho neodrodí teď, můžou oba zemřít, jasné?
Zavolám Leo, dobře?
Tak jo.
Irene.
Zlato. Dívej se na mě, zlato.
Zavolej Leo.
Skvělé.
- Dobrý večer. - Dobrý večer.
První otázka je jasná.
Má Sorolla nejlepší tým v Evropě?
- Pardon. - Co se děje?
- Je to naléhavé. - Cože?
Irene rodí. Dítě je obráceně.
Sanitka nepřijede včas. Co máme dělat?
- Pardon. - Omluvte nás. Jedeme.
Potřebuje císařský řez.
- Jak tu uděláme císařský řez? - Biele.
Tvoje kamarádka má pravdu. Jinak to dítě nepřežije.
Nebuďte nervózní.
Dělalas na chirurgii, že?
Ano.
Moment.
Už jsi dělala císařský řez?
Ne, ale zvládla jsem mnohem těžší věci.
Vážně, věřte mi.
Nejdřív si připrav operační pole. A polož na něj Irene.
Dej vařit vodu a přines mi ručníky.
Irene, tady.
- Ahoj, Irene. Jak ti je? - Špatně. Moc špatně.
Musíme to udělat hned, Irene.
- Cože? Ne. - No tak. Klid.
Klid. Musíme to udělat tady. Dobře?
- Můžeme? - Jo, pojď.
Přesně tak. Klid.
Nehnu se od tebe, lásko.
- Ne! - Ne. Irene, podívej se na mě.
Bude to v pořádku. Věř mi. Zvládneme to, ale musí to být hned.
Podívej, Nicolási.
Dáme ji sem, dobře? Tak jo.
Vedeš si skvěle, Irene.
- Polož ji sem. - Nemůžu.
Pojď, Irene. Přesně tak, pomalu.
- Musíme to udělat hned. - Bez anestezie?
Irene, bude to bolet.
Vydrž to.
To nemůžeme. To je nehoráznost.
Nicolási, přines druhou lékárničku.
- Jakou druhou? - Ví, co tím myslím, že jo?
Podnikatel, Valencie, tenhle dům… Musím to říkat? Přines to.
Honem.
Irene. Dýchej. Hlavně klid.
Klid. Dívej se na mě.
- Bude to v pořádku. - Jsme tady.
- Tak jo, ukaž. - Ne.
Fajn. Co je tohle?
Koks. A tohle?
- Ketamin. - Super.
- Fakt? Koňská anestezie? - Používá se i na lidi.
- Lepší než nic. - Nic jiného nemáme.
Biele, nože.
Šňupni si.
Irene, šňupni si.
Ještě trochu. Pořádně.
To je ono.
- Teď ji položíme. - Tady jsou.
Tak jo, začneme.
- Musíš provést příčný řez. - Dobře. Stůj tady.
Dva centimetry nad stydkou kostí, asi 15 cm dlouhý.
- Rozumíš? - Ano, jistě.
Irene, začneme.
Kurva.
Opatrně roztáhněte podkoží prsty, abyste to otevřeli.
Dobře.
- Irene! - Omdlela. To je dobře.
Drž to prsty a roztáhni, ať tam vidím.
- Dobře? - Jo.
- Vidíte fascii? - Jo.
A teď dva malé řezy, ať se ta fascie laterálně otevře.
Dobře.
Přesně tak.
Vezmi nůžky a použij pinzetu, jo?
- To je ono. - Dobře.
Tak jo.
Propracuj se prsty až k pobřišnici.
Tady.
Vidím dělohu.
Odděl měchýřovou řasu, ať neporaníš měchýř.
- Drž to. - Dobře.
- Vidíš? - Jdu na to.
Jsme tam.
Teď to bude složitější. Hysterotomie.
Udělej malý řez, ale velmi opatrně, ať neublížíš dítěti.
A pak rozevři řez prsty.
- Tak jo. - Zvládneš to.
To je ono.
Opatrně.
Biele, zatlač na břicho, aby mohla vytáhnout dítě.
- Dobře. - Tak jo.
Musíte ho vytáhnout.
- Tak jo. - Dobře.
Sakra, modrá. Má kolem krku pupeční šňůru.
Odstraňte ji opatrně, prosím.
- Podrž hlavičku. - Jo.
- Dobře. - Mám to.
- Opatrně. - Ano.
- Přestřihni šňůru. - Dobře.
- Opatrně. - Jo.
Nepláče.
Jemně mu tři záda, Lucío.
A je to.
Biele, pojď sem.
Podívej.
Na.
Zkontroluju Irene.
Skvělé.
Je v pořádku. Dítě je v pořádku.
Nicolási.
Pojď sem.
Pochovej si ho.
Irene.
Puls má stabilní.
Je sečteno přes 50 % hlasů
a vypadá to, že pro levici to bude těsné vítězství.
Ale důležité slovo je „těsné“,
jelikož by to nebylo poprvé, kdy by nás Segurová…
- To je rána. - …nakonec překvapila.
- Obrovská rána. - Bude těžké to otočit.
NESTOR: MUSÍŠ PŘIJÍT! ZVEDNI MI TO!
MÁŠ POSLEDNÍ ŠANCI SE VYLÉČIT!
- … prezidentce uškodilo. - Co je? Je ti to fuk?
Nevím, co tu dělám.
Přečkáváme bouři.
Co? V dobrém i zlém, ne?
Už ne. Odcházím.
Jak to myslíš? Kam jdeš?
Odcházím.
Mám na práci důležitější věci.
Důležitější než zjistit, jestli tě znovu zvolí?
Jo, Emilio.
Důležitější.
- Tak? - Jsou stabilní. Budou v pořádku.
- Odvedli jste skvělou práci. - Díky.
- Odjíždíme. - Pojedu za váma.
- Dobře. - Dobře.
Děkuju ti.
Mám tě moc rád.
- Nicolási. - Jo?
Teď možná není vhodná chvíle, ale musím ti něco říct.
Jasně. Povídej.
Věřil jsi mi. Můžu já teď věřit tobě?
- Samozřejmě. - Fakt?
Jo.
Jde o Sophii.
Nevím, jestli tě to může ovlivnit, nebo ti to nějak ublížit, ale…
Ale nesmíš o tom nikomu říct, prosím.
- Jistě. - Ani slovo.
Slibuju.
Řekni mi to.
Před kým se schováváš?
Před Rocíou?
Můžeme o tom nemluvit? Nechci…
- Nechce se mi. - Dobře.
Co tu děláš? Proč nejsi doma?
Quique.
Co se děje?
Co se stalo?
Fakt jsem to posral, May.
Proč?
Podělal jsem to.
To nic. Pusť to ven.
Pusť to ven.
My jsme dvojka.
To nic.
- Tak… - Ty vole.
- To byl večer, co? - Náročný.
Ne, večeře byla fajn, ne?
- Ani jsme ji neměli. - Ne.
Takže mě musíš vzít někdy na večeři.
Ne?
Teď.
Teď?
Jo.
- Prosím? - Dej mi tu dávku.
Jestli ne, tak se tě do posledního dechu budu snažit zničit. Co mám dělat?
- Přijeď do nemocnice. - Teď?
Pospěš si. Počkám tu na tebe.
Ale proč teď? Néstore?
- Teď? Néstore? - Sakra.
- Do prdele. - Co je?
- Co se děje? - Je tu policie.
- Co mám dělat? Tak já jedu. - Zůstaň tam. Není čas.
- Co je? - Přijedu.
- Zůstaň, kde jsi. Ani se nehni. - Co? Néstore?
Néstore?
Do prdele!
Můj telefon.
Můj telefon, sakra.
- Pojďme na večeři. - Fakt?
- Jako kámoši, jo? - Jako kámoši. Nic víc.
- Ty a já, kámoši. - Biele!
- Je tu policie. Musíme to udělat teď. - V pohodě?
- Promiň. Ozvu se ti. - Co se děje?
S dovolením!
Můj telefon.
V tuto chvíli je sečteno 70 % hlasů.
Je neuvěřitelné, jak je to těsné.
- Může se stát cokoli. - Španělsko!
Patricia je ve volebním štábu. Vezmeme to tam.
Nebudeme mít čas. Sakra.
Dobrý večer.
- Doktorka Amarová? - Ano.
Jsme tu kvůli žalobě na doktorku Lafontovou.
Ano, pojďte za mnou.
Tady.
Kde to je?
Není to tu.
Jak to?
- Ta mrcha. - Kde to může být?
Co budeme dělat?
Do prdele.
Co se tu stalo?
Všechno vzali.
Jak to věděla?
Já nevím.
Omlouvám se. Nevím, co se stalo.
Někdo jí to musel říct. Nevím kdo.
Nebojte se.
Davide, pomoz mi. Možná tu zůstaly aspoň pevné disky.
Zvedni to, sakra.
Všechno v pořádku, synku?
Jedu domů. Tak jsme spěchali, že…
Řekni mi, že nemáš nic společného se zmizením těch důkazů proti Lafontové.
Nevím, o čem to mluvíš, Biele.
- Ty debile! - O čem to mluvíš?
- Nikomu jsem nic neřekl. - Kreténe! Já to věděl.
Zamysli se. Kdybych jí to řekl, měla by čas?
- Řekls mi to teď. - Nevěřím ti.
Lafontová není blbá. Určitě něco tušila.
Nevěřím ti. Jsi lhář.
Přijeď sem a řekni mi do očí, žes mi lhal.
Přijeď sem.
Uklidni se. Otočím to.
Nicolási.
Nicolási, ozvi se, sakra.
Řekni něco, do prdele. No tak.
Jsi tam?
Néstore.
Slyším, jak dýcháš, Néstore.
Mrzí mě to.
Všechno vzala.
Běž do prdele.
Musels se mnou vyjebat.
Zase, že?
Abys mě mohl zachránit.
Mají důvod ti říkat „doktor Smrt“.
Běž do prdele.
Běž do prdele, sakra.
Běž do prdele.
Tati.
Tati, řekni něco.
Tati, řekni něco, prosím.
Co?
Vyhráli jsme.
Vyhráli jsme!
Patricio!
Vyhráli jsme!
Gratuluji.
- Pojďme na balkón. - Prezidentko!
Všichni na balkón! Jdeme!
Jo!
Šampaňské. Přines šampaňské.
Prezidentka!
Další čtyři roky!
ŠPANĚLSKÁ DEMOKRATICKÁ ALIANCE
Ať žije Valencie!
Překlad titulků: Beata Krenželoková