PRISUSTVO
Preveo: Bambula
Sranje. Zezaš li me?
Sranje.
Zdravo! -Ćao. Izvinite. Čekate li dugo?
Uvek poranim. Evo, možete da pogledate.
Hvala. -Htela bih samo da potvrdim školski okrug.
Severni. Ne bih vam je ni pokazala da nije.
Takođe, izvinite što je trenutno ovako prazno...
Nažalost, nisam stigla da je sredim pošto još nije ni na tržištu.
Vi ste prva porodica koja je vidi, a potražnja
u ovom kraju je potpuno van kontrole.
Razgledajte. Recite ako imate bilo kakva pitanja.
Super. Hvala. -Naravno. Osećajte se kao kod kuće.
Prelepo, zar ne? Ovo je staro 100 godina.
Originalni deo kuće, naravno. To je staklo sa srebro nitratom.
Više ga ni ne prave. Ima potpuno drugačiji kvalitet svetla.
To je antikvitet. Spektakularno je. Prema mom mišljenju, srce kuće.
Kupujemo, zar ne? -Još nisam siguran.
Mi smo prvi koji je gledaju. Drugi koji je gledaju, kupiće je.
Nemoguće je pronaći nešto u ovom okrugu. -Znam. -On mora da ide u Severni.
Znam. -Može da pliva četiri discipline. Biće najbolji na svakoj listi.
Poplar je s druge strane uličice. -Ako osvoje državno, može birati gde će.
Da, Poplar ima vatrogasnu stanicu.
Dobićemo bar 600 za onu drugu kuću. -Vatrogasne stanice znače sirene.
Bićemo oštećeni na kamati, ali refinansiraćemo za 12 meseci.
Je li prerano? -Šta? Za Tajlera?
Plivačka sezona ne počinje do novembra. -Za Kloi.
Takav je život.
Zapravo, to je smrt. -Dušo, biće ona dobro. Promena je dobra.
Dakle, osam i četvrt, 30 dana eskro, 25.000 za popravke, po našem nahođenju.
Vaša žena je vrlo pametna. -Da. -Tridesetodnevni zajam...
Da, uzimam tvoje mesto. -Sigurno možemo nešto da smislimo.
Ima li još neko pravo glasa? -Samo je pusti da radi svoje.
Znaš kako to ide. -Brate, gotovo je. Pomiri se s tim.
Šta je ovaj prostor? Nekakva dnevna soba?
Pogledaj malo okolo. -Vidim ovo kao salon, dnevni boravak.
Može biti šta god hoćete. Kuća ima ogroman potencijal.
Pogledajte samo koliko svetla ima. Mnogo je očuvana originalna draž kuće.
Čini mi se da bi renoviranje bilo minimalno.
Verovatno biste mogli samo da se uselite.
Mislim da joj ne treba renoviranje. Savršena je. -Zaista jeste.
To se nikad ne bi desilo s Datonom, čoveče.
Pazi šta ti kažem. -Pričaš gluposti.
Bože. Dobro, reci mi kada. Daj mi jedan primer.
Utakmica Grin Beja. Jesi li je uopšte gledao? -Počnite od sprata.
Utakmica Grin Beja.
To je bilo pre tri godine. -I dalje se računa. -Bože.
To je Šervin-Vilijams "Brizi". Prednja strana prilaza.
U redu, u redu. -On je promašaj! -Da, shvatam.
Promašaj, promašaj, promašaj.
Mislio sam da ćeš već biti gotov ovde.
I ja sam mislio da ću biti gotov, ali to je bilo
pre nego što sam počeo da radim sve sam.
Gde je Roberto? -Priprema glavnu spavaću sobu. -Zašto nije ovde da ti pomogne?
Nije hteo da uđe. -Kako to misliš "nije hteo da uđe"?
Rekao je: "Ne ulazim u tu sobu." To je rekao.
Ovo je ludilo.
Ćao. -Ćao, kako je bilo? -Dobro.
Ne želim to da znam. Dejv, suština je u tome da to ne znam.
Mahnito sam prodavala prva dva i po
bez da znam. Zašto bi ti...
Reci Karlosu. Reci mu, baš me briga.
Imam mnogo problema zbog ovoga.
Ali ja spavam noću, u redu? Da...
Ja spavam noću. Nemoj povećavati
obim napada. To bi bila loša ideja.
Moram da idem. Da, moram da idem.
Kakav problem?
Komplikovano je. Izvući ću se. Uvek se izvučem.
Zašto mi uopšte pričaš ovo? Ne bih trebalo da znam ovakve stvari.
Samo želim da znaš da je sve što sam uradila, svaka stvar, bilo zbog tebe.
Mama, šta pričaš... -Ne, ne. Niko mi nikada nije značio kao ti.
Dobro. -Od trenutka kada sam saznala da sam trudna s tobom...
Znala sam svoju svrhu u životu.
Šta? -Ovo dete mora biti zaštićeno. Ne, ne. Stvarno.
Nikada nisam osećala
ovakvu bliskost sa nekim drugim.
A šta je sa Kloi? -Da. Ne. Mislim, naravno. Samo...
Samo je drugačije.
Taj, samo želim da znaš da je na kraju
sve bilo zbog tebe. -Šta je sve bilo zbog mene?
Samo kažem da je u redu otići predaleko zbog ljudi...
koje voliš. To je sve. -Mama.
Samo uradi ono što misliš da moraš.
Nije važno kolika je greška. Ako je napraviš
iz pravog razloga, možeš živeti sa sobom. To je sve.
Idi u krevet, mama.
Nadija?
Klo, jesi li dobro? Izvini. Jesi li to vrisnula?
Mislila sam da sam nešto videla. Miša. -Sjajno.
Izvini. -Hoćeš da pogledam? -Ne, ne. Pogrešila sam.
Jesi sigurna? -Sigurna sam. Izvini. -Da. Dobro.
Vidiš kako se trza na glasne zvukove na ulici? -Ko se ne trza?
Ovo je drugačije. -Malo je anksiozna.
Kloi je oduvek bila nervozno dete.
Možda treba da je testiramo. -Da, naravno, ti joj reci. -Ne mora da zna.
Možemo uzeti dlaku iz njene četke.
Napravićeš haos. -Zna iste ljude koje je Nadija znala...
Isto to sranje je još tamo negde. -Nadija je pušila travu od 11. godine.
Kloi nije ona. Ona je stabilnija od toga.
Dovoljno je samo jednom. Samo jednom.
To su dvoje mrtve dece u dva meseca. -Moram da završim ovo.
Samo je prestala da diše. Mrtva u svom krevetu.
Možeš li da zamisliš roditelje kad su je pronašli?
Krise, molim te. Moram ovo da završim. Imam rok.
Kloi je prestala da priča. Povukla se u sebe.
Dobro, hoćeš li da probaš s drugom terapijom?
Možda. -Šta kažeš na drugog terapeuta?
Da. Samo želim da ovo popravim. -Dušo, nema popravljanja ovoga.
I ona ne sme da nas sve povuče na dno sa sobom. Pogledaj se. Raspadaš se.
Vreme. To je jedino što može pomoći.
Jesi li primetila da tvoji saveti uvek znače
da ne moramo baš ništa da uradimo?
Baš ništa? -Ja...
Baš ništa. Razumem.
Baš ništa.
Ćao, Hauarde. Ovde Kristofer Pejn. Dugo se nismo čuli.
Imam neko čudno pravno pitanje...
Ne znam koga drugog da pitam.
Voleo bih da porazgovaramo. Kad god budeš imao vremena.
Hvala. Nadam se da si dobro.
Moja sestra je ovde, ali ostaće gore.
Imaš sestru? -Da. Kul je.
To je njena soba? -Da. Hoćeš da je pozdraviš?
Naravno.
Ovo je Rajan. -Ćao.
Ćao.
Čoveče.
Nemoj ni da počinješ. -Ne, ali stvarno.
Ozbiljno. -Dobro. Bez frke, samo kažem.
Da. Slušaj. Sledeće nedelje možemo napraviti žurku.
Razmišljao sam da pozovemo Maksa, Erika. -Može. Žurka ili samo nešto opušteno?
Mislim da bismo mogli nešto lagano. -Šta je suprotno od toga?
Punokrvna žurka. -Onda to hoću. Punokrvnu žurku.
Šta možeš da nabaviš?
Šta god zavisnici uzimaju.
Moj tata je pedijatar, nikad nije kod kuće.
Ali je i farmaceut, tako da imam sve lekove...
Ovo je bilo grozno. -O, ne. Nije gotovo?
Ne, ukopali su se. Kao mrtav živac. -To je baš iritantno.
I ne znam šta je sledeći korak. -Žao mi je.
Valjda moramo čekati da oni uzvrate.
Šta ti radiš? -Imam neki glupi virus. Moram da
obrišem sve.
Kakav virus? -Ne znam. Verovatno sam kliknula na neko od onih...
"Vaš Amazon nalog je blokiran" sranja.
Obožavam lošu gramatiku u tim porukama.
Da, sići ću za par minuta.
"Mi žaliti obavestiti vas vaši računi je prevara."
Tajler je pobedio na 400. I u obe solo trke.
Samo ga pusti da ti kaže.
Ja...
Danas sam dobio još jedno ime za Kloi.
Da, Tomijev terapeut zna nekoga.
Ženu. Možda joj je baš to potrebno
da se oseća slobodno da se otvori.
Vreme je ono što joj treba.
Dvoje dece. Imaš dvoje dece.
Da, vrlo jasno se sećam oba porođaja. Hvala na podsećanju.
Ćao. -Ćao. -Kako ti je prošao dan?
Osrednje do ispod proseka. -Meni isto. Hoćeš burito?
Rado. -Naručiću. Dobro.
Druže, hoćeš burito?
Protumačiću to kao da.
Hauarde. Ćao. Da. Mnogo hvala što si mi se javio.
Trenutak samo.
Da.
Dobro, dobro. Ne, ne. Izveštaj izgleda odlično. Da, izgleda dobro.
Da, ne, samo je bilo jedno pravno pitanje. Ne znam kako
da formulišem to. Prijatelj mi je došao
s pravnim problemom i to je bilo iznad mog nivoa, pa...
Nisam znao kome drugom da se obratim.
Dobro, da.
Ako je jedna osoba u braku upletena u nešto...
nešto što nije sasvim legalno, kakve su
posledice za drugog supružnika?
Onog koji nije upleten. Da.
Da, ne, mislim da je to neka vrsta hipotetičkog
"šta ako" scenarija.
Da, nije želeo da mi daje mnogo detalja očito.
Dobro. I...
A šta ako su pravno rastavljeni?
Da. Ja?
Iskreno, nisam baš najbolje.
Raspadam se...
Da, svi, sve, svako se raspada.
Da.
Dobro, hvala. Da.
Tako je. Imaš brata. Tajlera.
Jesi sigurna? -Ne još par sati.
Jesi žedan? -Ne, hvala. - Pičkice.
Baš si kul. Još jedan dokaz.
Hoćeš da vidiš moju sobu? -Video sam je.
Ti si tako čudan. Devojka pokušava da te navede
da piješ i vidiš njenu sobu, a ti kažeš,
"Video sam je"? Bože.
Možda nisi svesna, možda ovo nije nešto
što možeš da čuješ, ali tvoj brat ima zlu crtu u sebi.
Tajler ima zlu crtu u sebi? Kako?
Ima jednu podvalu za Simon.
Prilično je surova. -Zašto Simon? Da li mu je nešto uradila?
Tik-tak, tik-tak...
Dobro. Pokaži mi tu tvoju glupu sobu.
Ovo je baš jako.
Da. "Trejnrek" soj.
Brzo udara, ali brzo i popušta ako je samo pustiš.
Stvarno štampaš slike?
Toliko sam staromodna.
Poznavala si je. Zar ne?
Da. -Bila ti je drugarica.
Najbolja drugarica.
Mislim da sam je jednom upoznao.
Na nekoj žurci možda.
Kako je to? -Šta kako je?
Nikad mi niko nije umro.
Strašno.
I traje. -Kako to misliš?
Kao da se svet raspukne.
I padneš u tu rupu.
A zidovi su od blata. I ne možeš da se izvučeš.
I pitaš se gde su oni.
I pitaš se kako bi bilo da si i ti tamo.
Žao mi je.
Kao da želiš da si u sobi s njima kad se to desilo.
Ne da sprečiš, nego da i ti odeš.
Možda sam i otišla.
Ili je ona ostala.
Ili želi da se vrati.
Ovo je sjebano. Uopšte ne pričam smisleno. -Ne, izvini što sam pitao.
Niko drugi ne pita.
Kako je bilo? Šta misliš?
Za nju? -Da.
Nemam pojma.
Misliš da je to uradila namerno? -Ne. Ne, samo je uzela lošu robu.
Ponekad razmišljam o tome.
Mislim da je ovde. -Šta?
Nadija. Ovde je.
Gde? -Ništa. Nigde. Ne znam.
Žao mi je. -Ne, u redu je. U redu je.
Sve je u redu.
Ovo će ići tačno onako kako ti želiš. Važi?
Slušaj.
Ceo život, drugi donose odluke umesto mene.
Nikada nisam bio gospodar svoje sudbine.
Nikad. A moja mama? Ona je poput Bet Džeret.
Ne znaš ko je to. Čitaćeš to u trećoj godini.
Ne znaš.
Ja ništa ne odlučujem. Ništa nije pod mojom kontrolom.
I sve postaje tako mračno.
Nosio sam žilet u rukavici šest meseci.
Ja sam ništa.
Ništa ne odlučujem.
Ali ovo?
Između nas? Ovo je na tebi. Sve ovo od tebe zavisi.
U redu? Ti odlučuješ.
Šta je koji kurac bilo to?
Šipka se izvukla iz zida.
Jeftini gips karton.
Jebem ti.
Šta? Šta nije u redu? -Ništa. -Šta se desilo? -Ništa, ništa.
Šta se desilo? -To je od trave.
Dobro.
Šta misliš pod "videla nešto"? -Ono što sam rekla.
Na primer? -Ili osetila nešto. Kao da mi se javio osećaj. -Tajlere...
Ne mogu... -To je jednostavno pitanje, ljudi. Da ili ne.
"Ne" je sasvim u redu. -Slušaj me...
Ne, nisam osetio niti mi se javio osećaj zbog nečeg neobičnog ovde.
Misliš kao... -Prisustvo. -Ne. A ti?
Da. -Možeš li da pojasniš?
Nisam sigurna da želim.
Dobro, možda možemo da popričamo kasnije.
U početku sam samo osećala, a onda su se stvari pomerale.
Pomerale? -Da. -Kakve stvari? -Mnoge. -Isuse Hriste. -Videla sam.
Videla si? Videla si kako se stvari pomeraju? -Videla sam posledice.
I imam osećaj, ponekad je baš jak.
Kakav osećaj? -Atazagorafobija.
Ne znam tu reč. Šta znači?
Strah od zaborava ili ignorisanja i mogu to da osetim.
Ovde je. U kući. -Zaboga! Ozbiljno? Šta koji kurac?
Razumem da vi morate da slušate ove gluposti, ali ja ne moram.
Priviđaju ti se stvari? Ozbiljna si sada?
Prestani. -Ne, ovo je bezveze! Ovo je samo još jedan način
da ispadnem budala. -Već si uspeo u tome, kretenu.
Ljudi, hajde da smirimo situaciju. -Zajebala si me prošle godine,
ali ovog puta nećeš. Šta je? Samo reci.
Misliš da te tvoja mrtva, narkomanska drugarica
proganja? -Preterao si, Tajlere. -Je li to? Jesam li blizu istine?
Onaj Rajan? On je faca u školi.
I on je mene odabrao za prijatelja. Znaš li koliko je to veliko?
Niko ne pokušava da te osramoti. To nikome nije cilj.
Prekasno! -Mrzim te! Mnogo te mrzim! -Ti si jebeni psihopata!
Neću ovako da živim!
Neću. Odbijam. Razumete li? Smirite strasti.
Beznadežno. -Hoćeš li molim te da porazgovaraš s njim?
Imaš malo vremena? -Naravno.
Moguće je da sam ispao kreten.
Ja nisam osoba kojoj treba da se izvinjavaš. -Jesam. -I šta je rekla?
"Izađi iz moje sobe." -Možda da pokušaš kasnije.
Kako god. -Čekaćeš dugo da popraviš
taj odnos ako to ne uradiš sada.
Nisam razgovarao sa sestrom šest godina posle srednje škole. -Razumem.
Ona je prošla kroz mnogo toga, Tajlere.
Molim te. Realnost nikad nije bila njena jača strana.
Znaš na šta mislim? Sad se ponaša kao čudak, i vi je zbog toga slušate.
Traži nešto čudno, pa ga vidi. O tome se radi.
Poznavala je obe. Devojke koje su umrle. -Mislio sam da je znala samo Nadiju.
I onu drugu. Malo, ali ipak.
Jebene glupače koje su trpale svašta u sebe.
Dobro. -Bez praškova, bez pilula. Ako raste iz zemlje, u redu. -Dobro.
Ali ako dolazi iz laboratorije... -Treba da spavam. -Nek piša u čašu.
Znam kako da radim svoj posao. -Onda ga radi, tata.
Kažem ti. Prsla je u glavu. I ne radi se o mrtvoj drugarici.
Unutar tebe postoji odličan muškarac, Tajlere.
Voleo bih da ga uskoro vidim.
Ispeglala sam ti plavu bluzu.
Hvala.
Lep dan ti želim.
Ali to je važno.
Moraš da znaš da je ta Simon jebena noćna mora, zaslužila je.
Kako se ponela prema Derekovom ortaku. I zna se da Derek to neće trpeti. -Ne.
Mislim, on je urnebesan... Jebeno urnebesan.
Razumeli smo te i bez prideva. -Ali nastavi.
Dakle, ona dobije poruku i pita: "Ko je ovo?"
A on odgovori: "Džimi, daj, bre."
I mora da je proverila broj kod nekoga, i naravno
ispalo je da je pravi jer je Derek klonirao
Džimbov telefon. -Klonirao? Kako? -Preko OTA i rutera. -Šta?
Taj tip je jebeni genije. -Ta reč više nema jačinu kao pre.
Neverovatno. Vaša generacija. -Znam! I onda mu ona odgovori, baš se uživi...
Jer znaš, on je daleko izvan njene lige.
Ali on je pritiska i dalje, i neverovatno je šarmantan.
I na kraju mu ona šalje sliku jer znaš ljudi...
To mi se ne sviđa. -Sačekaj, nisam završio. On ne radi to zbog slike.
To je ono što bi ona očekivala.
Onda joj napiše: "Bože, tako si seksi. Hoćeš da se vidimo sutra?"
I ona je skroz na to navučena. I onda joj on kaže...
"Super. Šta kažeš na pozorišni tavan posle sedmog časa?"
"I zašto ne obučeš onu majicu sa kučićima?"
"Baš si seksi u njoj." I ona je skroz zainteresovana za njega.
Nije zadržao sliku, je li? -Šta? Ne. Mislim da nije. Verovatno ne.
Ali samo malo. Ovo je najbolji deo.
Onda svi odemo gore, na tavan pozorišta.
Jesi li nekada bila tamo? -Ne. -Naravno da nisi.
Uglavnom, osmoro nas je gore.
Osmoro? -Da, osmoro iza stalaka sa stvarima, bukvalno pucamo od smeha.
Ali dajemo sve od sebe da budemo tihi
jer čujemo je kako se penje uz stepenice
i govori: "Derek, jesi li tu? Derek, obukla sam majicu."
Kakav je to zvuk? -A mi svi iskočimo i viknemo: "Derek! Obukla sam majicu!"
Bože. Baš ste zli.
Ta devojka Simon je totalno to zaslužila. I nekako...
svi su saznali. -Da, nekako.
I ceo dan danas, svi u hodnicima govore:
"Dobra majica. Simon, jesi obukla majicu?"
"Lepa majica sa kučićima, Simon." -A kako je slika procurila?
Šta? To je poruka? -Nisam ja.
Čekaj. Zašto ti to imaš? -Jer ju je on objavio na internetu.
Nikad nisam video tu sliku. Ozbiljan sam.
Nemoj ni da pokušavaš da lažeš sada.
Nijedno od vas ne treba to da ima u telefonu.
Definitivno nisam ja. -Zašto sam ja sada u problemu zbog ovoga?
Nijedno od vas ne treba da ima tako nešto u telefonu.
Šta koji kurac? -Šta je to, Krise? Je li neko gore?
Šta je to? -Čekaj! -Šta koji kurac?
Isuse Hriste!
Sveca mu! -Ne prilazi! -Bože! -Moji trofeji!
Kloi! -To je ona.
To je Nadija.
Šta ćemo... -Samo sekundu. -Ne vraćam se tamo. -Samo mi daj minut da razmislim.
Ozbiljno, sada? -Odjebi, treba mi ovo.
Otkad ti pušiš? -2003. -Ta cigareta nema šanse.
Kako možeš biti tako smirena? -Pokušala sam da vam kažem.
Bože, čak si sjebana i kad je sve haotično. -Znaš šta?
Ako još jednom ovako kreneš na sestru, ja ću na tebe. -Smirite se. -Ne.
Ozbiljan sam. Skini joj se s vrata i kloni je se!
I ne bi te ubilo da je bar jednom podržiš.
U redu? Bar jednom!
Dobro, dakle to se desilo.
Šta sad da radimo? -Kome da pričamo o ovome? Mislim, ozbiljno.
Možemo li ovo nekome reći? -Kako da se samo vratimo tamo? Ozbiljno.
Kako samo da se vratimo nazad u kuću?
Ona ne želi da naudi. -Šta? -Ko? Ko ne želi da naudi?
Svi znamo ko. -Kako to znaš? -Uništila mi je sobu.
Ali kako to znaš?
Jednostavno znam. Na isti način na koji mogu nekako da pogledam u nju.
I šta vidiš? -Vidim nju.
Pa, ne baš. Osećam je.
To se obično dešava kad sam sama, a ovo se prvi put dešava pred ljudima.
Ne želi nikoga da povredi.
Naprotiv. Mislim da želi da pomogne.
Ovo je lud razgovor. -Jebeno tačno.
Postoje misterije, Tajlere. Postoje misterije na ovom svetu.
Nismo bezbedni ovde. -Konačno. Ne, nismo.
Idite ako hoćete. Svi možete da se iselite. Ja ne idem nikuda.
Ja ću da ostanem. -Ovo je nenormalno. Neću da budem deo njenih ludosti.
Neću. -Rekao sam ti već jednom! -Zar te ovo ni malo ne zanima?
Zar ne postoji neki deo tebe koji pomisli...
možda, samo možda, da je ovo najfascinantnija stvar
koja se ikad desila u tvom glupom jebenom životu?
Daj, bre.
Nemoj da ignorišeš to. Stvarno si toliko uplašen?
Bićeš dobro, Tajlere. Obećavam. -Dakle...
Dobro.
Da? Dobro, to bi bilo sjajno.
Super. Da, hvala. Ćao.
Dobro. Pre svega, Sisi kaže da nije bilo
nikakvih prijava o ovakvim incidentima u našoj kući. Nikad.
A zakonski je obavezna da nam to kaže ako ih je bilo.
Ali ono što je zanimljivo je...
njena zaova,
zna stvari. Oseća stvari. -Čekaj, ona je vidovnjak?
Ne. Ne, ona ima više nešto kao...
treće oko, tako je Sisi to nazvala.
I rekla je da bi mogla možda da je dovede ovde...
da vidi može li da nam pomogne. -Znači, profesionalni vidovnjak.
Ne, ona je obična žena sa običnim poslom.
Samo radi ovako nešto za prijatelje i porodicu.
Prijatelji i porodica. -Da. -Stvarno.
Sisi je rekla da može da je dovede sutra ovde, u 12.30, i ja sam pristao.
U redu. Stigla je.
Evo ih.
Zdravo, kako ste? Hvala što ste došli. Ja sam Kris.
Ja sam Karl. Ovo je moja žena Lisa.
Molim vas, uđite. Da.
Ovo je moja žena, Rebeka. A ovo su Tajler i Kloi.
Sada joj je vreme za ručak, pa treba da počnemo.
U redu. Da, naravno. Šta vam je potrebno?
Voli da sedi i trebaće joj čaša vode.
Tajlere, hoćeš li brzo doneti čašu vode?
Možete doći ovamo. Hvala.
Da, gde god želite...
Hvala.
Da li možete... -Vi. Zavaravate sami sebe.
Blu.
To je njeno srednje ime. Kloi Blu. Otkud to znate?
Rekao sam joj to. Karl je rekao da joj trebaju naša puna imena.
U pitanju je patnja.
Baš kao i ti, Kloi. Izgubila si prijateljicu?
Nisam joj to rekao.
Kako se zvala? -Nadija.
Veoma mi je žao što patiš, Blu.
Znam šta znači patiti.
Nadijina smrt, ta trauma. Donela ti je više od bola.
Ti si življa na ovoj planeti nego što si ikada bila.
Osetljivija si na načine na koje drugi nisu.
Gledaj na to kao na vrata.
Za većinu ljudi ta vrata su gotovo uvek zatvorena.
Ponekad se otvore, samo malo.
Kao kad sanjamo.
Ili kada osetimo prisustvo Boga.
Ali, za neke ljude,
za nekolicinu, ta vrata su nekako otvorena.
Kao da su ih razbila traume ili bolest uma.
A za još manji broj njih, vrata su stalno otvorena.
I neki to ne mogu da podnesu.
Neki izaberu da okončaju svaku percepciju, umesto da trpe.
Lisa je otvorena ceo život. -Da.
Imate prisustvo ovde. Oseća da je povezano s tobom.
Da li znate ko je ona? Da li je to Nadija?
Ja... Zbunjeno je.
Ne zna zašto je ovde. Nešto mu se dogodilo.
Verovatno ovde u ovoj kući.
Pokušava da dokuči tebe. Pokušava da dokuči sebe.
Vreme za njega ne funkcioniše na isti način.
Prošlost i sadašnjost mogu da se događaju istovremeno,
pa ni ne zna šta je kad.
Postoji nešto što mora da uradi.
Ali ne zna šta.
Stara ogledala su mnogo bolja od novih.
Ona su kao stari ljudi. Videli su više.
Pomozi joj.
Isuse.
Da li ste dobro? Da li je ona dobro?
Dobro sam. Izvinite.
U redu, da li bi... Izvinite.
Ovaj dar... -Da.
Koji moja žena ima, ne čini se uvek kao dar.
Da. -I to ostavlja posledice na... -Da. -Fizičke posledice. -Naravno.
Ponekad joj treba dan ili dva da se vrati na posao.
Ne može da se vrati na posao nakon što je...
Da. Razumem. Da vidimo...
Vau, zar ne? Jesi li dobro? -Da. -Jebeni čudaci! -Tajlere.
Krise, jesi li joj platio? Jesi, zar ne? Koliko?
Nije htela da dođe. Sisi je morala da je ubedi.
Ta žena nikada više neće kročiti u ovu kuću.
Jesi li dobro?
Mislim da sam pogoršao situaciju.
Jesi li žedna? Da donesem nešto za piće?
Da, naravno. Ali ne alkohol.
Sok možda? -Važi, lepotice.
Ako ti kažem nešto čudno, hoćeš li da me saslušaš?
Da, naravno. Kada se ostali vraćaju kući?
Ne pre sedam. -Super.
Šta si htela da mi kažeš? -Kad se vratiš.
Koju ono čudnu stvar si htela da mi kažeš?
Možda kasnije.
Ovo je ludo, ali mogao bih opet. -Ne, hvala, pastuve.
Doneo sam ti sok. -Rajane! Bože!
Šta je to bilo? Sranje! -Doneću peškir.
Mora da sam ga stavio preblizu ivice.
Lepljivo je. -Da. Žao mi je. -Nisi ti kriv.
Imam test iz hemije u četvrtak. -Iz čega? -Jonizacije.
Da? Razvalio sam to. Treba li ti pomoć?
Ne, hvala. Bolje učim sama.
Moram opet da te vidim. -I ja tebe. -Ne, mislim na duže.
Slažeš li se? Sećaš se, sve ovo od tebe zavisi.
Ti biraš. Ti kontrolišeš.
Rekla bih da sam malopre prilično kontrolisala. -Jesi.
Svidelo mi se to.
Moji roditelji moraju na poslovni put zbog mame,
sledećeg petka. -Ostavljaju te ovde? -Da. Prespavaj.
A šta je s Tajlerom? -To je jedina smetnja.
U redu. Pobrinuću se za njega. -Kako?
Iz aviona se vidi da dečko obožava sedative. -Šta si ti, moj farmaceut?
Poznat sam po tome da prepisujem lekove.
Mislim da sam zaljubljen sam u tebe. -Začepi.
Bože. -Izvini. -Uplašio si me. -Izvini.
Koliko dugo stojiš tu? -Samo što sam stigao.
Nemoj biti čudan. Uđi ako želiš. -Dobro.
Nešto nije u redu?
Ne. Ima samo nekoliko...
Možeš ti to.
Oduvek sam znao da je tvoja majka izvan moje lige.
Znao sam to od samog početka. -Molim te, nemoj pričati gluposti.
Ali mislim da mi se dopadalo što je ona donosila sve odluke.
Znao sam da je to činilo srećnom...
i nisam imao ništa protiv da radi to.
Šta pokušavaš da mi kažeš?
Dobro, da, šta pokušavam da ti kažem. Moja majka.
Tvoja baka, bila je jako religiozna. -Da, primetila sam.
Bilo je to baš ekstremno, čak i više nego što si znala.
Bilo je tako lako ismevati je zbog svih tih katoličkih stvari.
Mislim, pogledaj mene. Dala mi je ime po Hristu, zaboga.
Zato sam želeo da ti srednje ime bude Blu.
Jer Blu je kul ime. Znaš?
Ali nije ime nekog sveca.
I to je bio veliki problem za moju majku.
Zato nisam imao hrabrosti da ti dam to ime.
Hoću reći...
Moja majka i ja se nismo dobro slagali
sve do poslednjih nekoliko godina pre nego što je umrla. I mislim...
Možda je to bilo zato što sam stario pa sam počeo da mislim,
"Šta ja uopšte znam?" O bilo čemu? Možda je bila u pravu.
Znaš? Bog, smrt, univerzum.
Nemam nijedan odgovor.
Čak ne znam ni prava pitanja.
Ono što pokušavam da kažem je...
Verujem ti.
Nešto je ovde. S nama.
I iz nekog razloga, ti to možeš da osetiš.
Iz nekog razloga, ti si drugačija od nas ostalih.
I to na veličanstven način.
I nadam se da se nikada nećeš promeniti.
Dobro, dobro.
Žao mi je. Ne slažu se svi ovde da je vaša pomoć potrebna. Žao mi je.
Ne moram da ulazim. Samo želim da znate
da sad verujem, zbog ovog sna, da je ovde zbog nečega što se još nije desilo.
Nečeg lošeg. -To nije baš od pomoći.
Zbog prozora. Prozora koji se ne otvara.
Žao mi je. -Prozor. Videla sam prozor.
Mislim, jako je lepo od tebe i sve.
Da, par dana daleko. Moramo da ih ugrabimo kad možemo. -Da.
Više ih skoro i nemamo. -Biće dosadno do bola.
Biću dobro. -Na sastancima sam po ceo dan. -Zato sam spakovao knjigu.
Hoće li Alan Dojl biti na tom sastanku?
Naravno. Svi iz pravnog. Zašto? -Samo sam radoznao.
To je za celu kompaniju, stoga...
Možda treba da se sastanemo s njim. Oboje. Zajedno.
Zašto bismo se sastajali s Alanom Dojlom?
Samo da procenimo rizik.
Od čega? -Od bilo čega što bi moglo da te ugrozi.
Kao šta, Krise? -Daj, bre.
Razmišljao sam da odustanem. Jesam. Ali ovde sam.
I spreman sam da prođem kroz ovo s tobom.
Možemo ovo zajedno da rešimo ako mi dozvoliš.
Ne razumeš. -Onda mi pomozi.
Kasnimo.
Ako želiš. -Ja ću to.
Idemo.
Kloi, Tajlere, idemo.
Vraćamo se u nedelju najkasnije do šest.
Uplatila sam vam novac na račune. Pokušajte da naručujete
s istog mesta da uštedite na naknadama.
Kloi! Tajlere!
Krećemo. -Sve u redu. -Dobro.
Ćao, dušo. -Dođi ovamo.
Piši mi bilo kad, u redu? -U redu. -Dobro.
Volim te. Gde je Tajler?
Pod tušem. Reći ću mu. -Dobro.
Niko ne sme da dolazi, jasno?
Ne verujem ti, ali u redu.
Donosite pametne odluke. Glupe obično traju zauvek.
Već si mi rekao. -Da, pa, u pravu sam. Volim te.
Alo?
Brate. -Čoveče.
Brate, to sranje je od pre tri godine.
To je jebeni klasik.
Doneo si nešto za žednog čoveka. -Znaš da jesam.
Da, kao da ću popiti taj jebeni čist alkohol od tvoje mame.
Imaš li sok od pomorandže?
Da, držimo ga na polici za pičkice.
Za mnom. -Ne, imam ga. -Dobro.
Ona devojka, Simon? -Da? -Ono s Džimbom?
Šta s njom?
Otišla je, čoveče.
Potpuno oslobođenje od škole zbog mentalnog zdravlja.
Možda se neće ni vratiti.
Ozbiljno? -Da. Neki ljudi jednostavno ne mogu da izdrže.
Jednostavno ne mogu jebeno da izdrže.
Verovatno će završiti u "Svetom srcu". Tamo svi odu.
Da.
Za jebeno jake, čoveče. Mi preživljavamo.
Pa, možda...
Naravno. Još jednu? -Da.
Živeli.
Tajlere.
Tajlere!
Uđi.
Ćao, lepotice. -Ćao.
Jesi li dobro?
Da. -Ne izgleda tako. -Gde je Tajler?
Rekao sam ti. Sredio sam to. -Gde je on?
Tajleru je vreme za spavanje.
Jesam li nešto pogrešio? -Ne. Ne, ja...
Ovo mi nije u redu.
Jebote. -Žao mi je.
Jesam li uradio nešto loše? -Ne, nisi. Nisi.
Ja sam. Tada sam ja. Samo...
Nisam u redu. Nisam stabilna.
Tako da... Ne želim. Ni sa kim.
To je nešto kroz šta moram da prođem sama. To je sve.
Težak sam seronja. -Ne.
Jesam. Ja sam seronja.
Prošla sam kroz nešto. Još uvek sam u tome.
Razumem.
Razumem, ali...
Tako sam jebeno sam. -Nisi.
Nisi.
Možemo li samo da pričamo? -Naravno.
Ne moramo ništa da kažemo. -A kako je to onda razgovor?
Ponekad jednostavno jeste.
Dobro.
Samo se opusti.
Raskomoti se.
Ništa se neće dogoditi.
To od tebe zavisi. Sve od tebe zavisi.
Tako je.
Mogu li ovo da radim?
Da.
Možda ako bih mogao samo da pričam s tobom dok ne zaspiš.
Možda.
Veoma je mekana. -Prija mi.
Ne osećam se tako sam kad pričam s tobom.
Drago mi je.
Sviđa li ti se to?
Sviđa ti se kad kažem da od tebe zavisi?
Da ti imaš kontrolu? -Da.
Ja ti to dajem.
Jer imam pravo da dam.
Dobro. -Svi ostali imaju moć osim nas.
Ne osećam se baš najbolje. -Zato sam je uzeo.
Uzeo sam je. I dao sam ti je.
I uzeo sam je nazad. I opet sam je uzeo.
I bez zajebancije, Kloi...
Baš mi se digao.
Polako. Polako. Polako, imam te.
Sve je pod kontrolom.
Tako je jebeno krhko, znaš?
Tako tanko.
Jednog trena neko je živ, a sledećeg...
više nije.
I kažem ti, nema ničega između.
To je ta linija o kojoj pričam, Kloi.
Linija između.
Stalno mislim o tome.
Sanjam o tome. Stalno.
Pogledaj ovo.
Znaš li koliko je ovo tanko?
0.0005 centimetara.
Pet deset hiljaditih delova centimetra.
To je to.
Jesi li ikada čula za nešto tako tanko?
Možeš li uopšte da zamisliš to?
Želiš li da vidiš?
Pokazaću ti.
Pokazaću ti ono što sam pokazao i njima dvema.
Želiš li da osetiš ono što je Nadija osetila?
Pogledaj to.
Jebeni sintetički fentanil, čoveče. Ne možeš to da radiš.
Ali možeš da me čuješ, zar ne?
Zar ne?
Ja sam sve.
Znaš šta će reći?
Glupa devojka. Još jedno jebeno predoziranje, samo je prestala da diše.
Kao i sve ostale...
glupe jebene devojke.
Kloi?
Skloni se jebote od nje!
Idemo, mama.
Još minut. -Bićemo napolju. Ostani koliko god ti treba.
To je on! -Rebeka! -Dušo!
Mama. -Moj dečko! Moj...
Spasio te je.
Moj dečko! Moj dečko.
Vratio se. Vratio se da te spasi.
Dobro si. -U redu je.
Preveo: Bambula
Preuzeto sa www.titlovi.com