Gonzalo savršeno odgovara profilu perverznog narcisa.
Ako izgledam psihički loše, može li mi uzeti cure?
Bok, Roberto.
-Ili Edu. Više ne znam kako se zoveš. -Poznajemo se?
Sigurno nema dozvolu za rad.
BAR CRVENA RIBA
Jedna iskra i sve bi izgorjelo.
Mito za vijećnika sigurno nije malo.
Taj je novac sigurno nekako opran.
Račun od 23. listopada. Dan kad su me zatvorili.
-30 000 eura. -30 000?
Mama!
-Zašto vičeš? -Što je?
Gdje je on?
-Tvoj prijatelj? -Gdje je?
Hej! Dođi, molim te!
-Róber. -Gonzalo.
„Savršeni alibi.
Eduardo Silva.”
Kakva je?
Zabavna je, ali ništa posebno.
Aha.
Nisi baš pričljiv, zar ne?
-Nisi me uhvatio u pravom trenutku. -Aha.
Jesi li izgubio milijune na burzi?
Bez brige. Očito je da imaš dovoljno love.
Lova.
Kakva korist od love?
Ako ti jednog dana unište ugled?
Čovječe.
Nisi baš pričljiv, ali dramatičan si čim progovoriš.
Što si učinio?
Moja žena govori gluposti o meni.
Nemoj mi reći.
Prijavila te, a nisi je ni taknuo.
-Nikad. -Sranje.
Baš suprotno.
Moja žena…
nije psihički stabilna.
Cijeli joj život pokušavam pomoći, a ona mi tako vraća.
Aha.
Dakle, tipična histerična žena.
Sad kaže da me nije ona prijavila.
Kuja.
Da sam na tvom mjestu, razveo bih se što prije.
Pa da sve izgubim?
Izgubit ću kćeri.
Izgubit ću kuću i novac. Propast će mi sav moj trud.
I moj ugled.
Razmislio bih na tvom mjestu. Tko kaže da te neće opet prijaviti?
Razmisli o tome.
Imaš velik problem.
Uz tebe se osjećam sretno.
Meni se baš posrećilo u ljubavi.
-Blago tebi. -Da. Postat ćemo roditelji.
Sretni smo, stari. Nije baš najbolji trenutak, ali…
Najgori je. Ali što ćeš.
-Stvarno? -Da.
Prošle sam godine kupio bar uz plažu. Odlično mjesto. Išlo mi je sjajno.
Bili smo puni. Od četvrtka do subote u šest ujutro.
Jednog su me dana samo nazvali iz vijećnice i uzeli mi dozvolu za rad.
-Bar nije odgovarao… -Da, ja sam arhitekt, razumijem.
Sve što sam uštedio…
Nestalo je. Samo tako.
Gle.
Poznajem nekoga u vijećnici. Mogu ti pomoći da dobiješ dozvolu.
Kako? Samo tako?
-Nitko ništa ne radi samo tako. -Rekao sam ti da nemam ni kinte.
Nemam ti što dati.
Imam ideju.
Za obitelj.
Evo. Savršeno se vidi.
-Što ti nije jasno? -Jasno mi je.
Da, Ángela. Pokazat ću to sucu.
Ali to nije čvrst dokaz.
-Zašto ne? -Jako je daleko.
Jako je daleko. I Róber ima kapu. To bih mogao biti ja.
Ne bi, Andere.
Ali… Molim te, usredotočimo se.
Može?
Snimka je od 14. rujna. Dva dana nakon prijave.
Jedan mjesec poslije, čim su zatvorili Ángelu,
Roberto je ponovno otvorio bar.
Bar koji nema izolaciju na krovu ni znakove za izlaz u nuždi
i koji nije u skladu s osnovnim protupožarnim mjerama.
Sigurno nije prošao inspekciju.
A tko ima prijatelja u vijećnici koji je potpisao dozvolu?
Gonzalo?
-Krajolici duše. -Vrtlarska tvrtka.
Gonzalo im je platio potpunu renovaciju dvorišta.
A čija je tvrtka?
Suprug tog zaposlenika iz vijećnice.
Želiš reći da ti radovi nisu odrađeni?
Želim reći da je Gonzalo sredio Robertu dozvolu,
a Roberto mu je pomogao uništiti mi život.
-Bože. -Da.
A dozvola? Jeste li je vidjele?
Radim na tome.
Moram se naspavati.
-Dobra večer. -Dobra večer.
-Mogu li razgovarati sa šefom? -Iza je.
Možete li ga pozvati ovamo? Važno je.
Róber!
-Róber! -Stižem!
Što je?
Dobra večer.
Susjed se sinoć žalio na buku.
-Čudno. Usred ničega smo. -Očito ima dobar sluh.
Ma daj, stari.
Dajte mi dozvolu.
Kakve veze buka ima s dozvolom?
Nikakve. Samo je želim vidjeti.
U redu.
Dođite sa mnom.
Ángela.
Da?
-Imam je. -Što?
Dozvolu. Iñaki mi ju je poslao.
Potpisao ju je Gorka. Predivan potpis.
Imamo ga?
Čini se.
-Hoću li pobijediti? -Nimalo ne sumnjam.
-Iñaki je drag, zar ne? -Da, divan je.
Kako su naporne u ovom grupnom razgovoru.
Sastanak će biti online. Mogla bi se pridružiti.
Misliš?
Dobit ćeš skrbništvo i nećeš se izvući iz ovoga.
Rekla sam da je Iñaki drag.
Vidimo se.
Maribel, ja sam.
-Dobro… Opa! -Gospođo, vaša dostava.
Sjajno.
Mislim da nisam ništa zaboravila. Ali reci ako jesam, otići ću opet.
-Izgledaš sretno. -Jesam.
Sutra je ročište za skrbništvo.
-Nisam znala. -Da. U 12 h.
Ali bolje nemoj reći mami.
Ja želim svjedočiti.
Ne. Nisi u najboljoj situaciji.
Gle, ako moram nazad, onda idem. Ali želim reći što sam vidjela.
Ma što to govoriš?
Ne.
Doći ću.
Učinit ću to zbog tebe.
I zbog sebe.
Imamo dovoljno dokaza protiv Gonzala. Bolje da si s mamom.
Govorite o vragu.
Mislila sam da spavaš.
Bio je ovdje nekidan. Jako je drag. Simpatičan je.
Gonzalo je bio tu nekidan?
Da.
-Stvarno? -Da.
-Što je htio? -Ne znam.
Uzeo je ključeve i otišao u šupu. Ne znam.
Možda je nešto ukrao.
Kad je bio tu?
Kad?
Ne znam.
Ne znam. Zbunjujete me. Nedavno. Prije dva mjeseca? Ne znam.
Smiri se, mama. Ali jesi li sigurna?
Da… Mislim da jesam.
Zaspao je.
Još te to muči?
Gonzalo nikad nije htio ići do moje mame.
Nikad.
Ne znam što je radio ondje. Ne razumijem. Sigurno nije slučajnost.
-Sigurno nije. -Aha.
Ali sutra imamo ročište.
Idi pod tuš. Ja ću pripremiti večeru.
Bilo mi je normalno da me Gonzalo omalovažava i vrijeđa.
Što vam je govorio?
Da sam glupa i beskorisna. Većinom.
Ali svakako me vrijeđao.
Iskreno, njemu ništa što sam činila nije bilo dobro.
Bilo je nemoguće ispuniti njegove kriterije.
A kad bi se naljutio, pa…
Vikao bi na mene, vrijeđao me i…
I onda bi me udario.
Udarao vas je?
Gdje vas je udarao?
Znao me gurnuti.
Udariti u trbuh.
I znao me daviti dok ne bih mogla disati.
Možete li dokazati bilo koju od tih ozbiljnih optužbi
protiv mog klijenta?
Čini se da ne mogu.
Hvala, gđo Recarte.
Bio sam jako zaljubljen u svoju ženu.
Upoznali smo se na faksu.
Bila je bistra djevojka. Vrlo inteligentna.
Predivna.
Smatrao sam se sretnikom jer je odabrala mene.
Ali s vremenom
postao sam uznemiren jer se iza te savršene krinke
skrivala nesigurna i emocionalno nestabilna osoba.
Kad je htjela odustati od faksa, mislio sam da je to izoliran slučaj.
Posvetio sam se tomu da joj pokušam pomoći,
da je uvjerim da ne odustane od svojih projekata.
I bilo je teško. Jako teško.
Što se dogodilo poslije?
Pa, pretpostavljam da ju je obuzela nesigurnost.
Kao da nije bila sasvim svoja.
Svega se bojala.
Trebala me za apsolutno sve.
Htjela je biti samo sa mnom ili s mamom.
Ili je čitala knjige.
A kad su rođene vaše kćeri?
Pa, to…
To je bilo najteže.
Priznala je…
da je požalila.
Da želi da se nisu rodile.
Ruke su joj bile pune modrica.
Pune modrica.
Tog dana njezinoj mami nije bilo dobro, a Ángela mi je pomogla da je okupam.
Kad je zasukala rukave da ih ne smoči…
Recimo da je to što govorite istina.
Kako znate da joj je moj klijent zadao te ozljede?
Ja sam trpjela zlostavljanje pet godina.
Od bivšeg muža.
Znam kako je živjeti u strahu.
Ángela se bojala.
Zamislite, kad bi bila kod mame, a…
Gonzalo bi je nazvao.
Nazvao bi je, a ona bi se tresla.
-Izmislila bi neki izgovor… -Dakle, lagala je?
Ne. Nije lagala.
Nije lagala. Ona…
Bila je…
jako uplašena.
I ona…
Nikad nije lagala. Ona…
Ona… On nije htio da ona posjećuje mamu. Znate?
-Zato je… -Zato je gđa Ángela lagala.
I baš zato moramo razjasniti tko je podnio prijavu.
Koja je nesumnjivo lažna.
Hvala.
Prekidamo ročište.
Nastavit ćemo sutra u deset. Hvala.
Što ti se mota po glavi? Ha?
-Gonzalo. -Zar ne razumiješ?
Ne možeš imati sve.
Zar ti mama to nije rekla?
Trebao bih ja to reći tvojoj mami. Ista je kao ti.
Ne mogu disati.
-Gušiš se? -Da.
Što ćemo ako se to ponovi? Ha?
Što ćemo ako se ponovi? Reci mi.
-Molim te. -Reci mi.
Ángela, jesi li spremna?
Jesam.
Nastavljamo ročište.
Dobro.
Koliko znam, 12. rujna podnesena je prijava za zlostavljanje.
Tako je, časni sude.
Ali kao što vidite, gđa Ángela odmah je negirala optužbe.
Mislimo da je to bio napad
istih ljudi koji su napali mog klijenta nekoliko dana poslije u Barrici.
Osveta za njegov rad.
Što se tiče psiholoških nalaza koje je predstavila druga stranka,
slažemo se da je gđa Ángela
doživjela trajnu traumatsku situaciju.
No sjetimo se da je gđa Ángela pola života živjela s majkom.
S osobom s mentalnom bolešću, koja je, usputno rečeno, nasljedna.
Prigovor.
Liječnici su potvrdili da moja klijentica nema nikakav psihički poremećaj.
No postoje dokazi
da je gđa Ángela ugrozila živote svojih kćeri
u najmanje dva navrata.
Što si učinila?
-Žao mi je. -Jesi li luda?
Potvrdit ćemo ima li dokaza.
Odvjetnik tužitelja ima riječ. Izvolite.
Izluđivanje.
„Psihičko zlostavljanje
kroz koje žrtva počne sumnjati u svoja osjetila i razmišljanje.”
Upravo je to g. Gonzalo Ochoa
pokušao učiniti gđi Ángeli Recarte u ovoj situaciji.
Htio bih sudu predstaviti dokaze koji pokazuju da je g. Gonzalo
skovao opsežan plan
da bi svi povjerovali da je moja klijentica nestabilna.
No prije nastavka moram predstaviti ključan dio ove priče.
Riječ je o Robertu Irigoyenu.
Vlasnik je bara Crvena riba u Meñakozu.
-Zašto ga niste pozvali? -Nismo imali dokaz do danas.
Nastavite.
G. Gonzalo angažirao je Roberta Irigoyena.
Angažirao ga je da glumi prijatelja koji je išao u školu s gđom Ángelom.
Eduarda Silvu.
Ángela ga se nije sjećala jer ta osoba nije postojala.
Ali zahvaljujući hrpi informacija koje mu je dao g. Gonzalo,
Ángela mu je povjerovala.
Kad je stekao njezino povjerenje,
Eduardo Silva priznao je da je sve laž.
Da se nisu slučajno sreli.
I da ga je njezin muž angažirao da je ubije.
Gđa Ángela, misleći da je u opasnosti, kao što bi svatko normalan mislio,
pobjegla je i na kraju se suočila sa suprugom.
Onda je stigla policija, gđa Ángela je uhićena,
a odjednom nije bilo ni traga Eduardu Silvi.
Dobro, Eduardo Silva autor je romana
u kojem se radi točno o tome što je gđa Ángela proživjela.
Čini se da je g. Gonzalo htio da mislimo da Ángela previše čita.
-I da je poludjela, poput dona Quijotea. -Prigovor.
Zar smo stvarno došli slušati priče?
Odvjetniče, ja odlučujem što je priča, a što nije.
Dobro. Možete li dokazati te tvrdnje?
Naravno. Ne vjerujemo u slučajnosti, već u dokaze.
Možemo dokazati da je g. Gonzalo upoznao Roberta Irigoyena dva dana
nakon prijave za zlostavljanje.
A Roberto Irigoyen dobio je dozvolu za ponovno otvaranje bara
dan nakon što je gđa Ángela primljena u kliniku.
G. Gonzalo izvršio je uplate za posao koji nikad nije odrađen
tvrtki imena Krajolici duše,
koja je izravno povezana s osobom
koja je izdala dozvolu za Crvenu ribu, bar Roberta Irigoyena.
To su dokazi broj četiri, pet i šest.
Ako dopustite, časni suče.
Tvrtka Krajolici duše baš je jučer započela radove u dvorištu mog klijenta.
Bez brige.
Žalit ćemo se. U redu?
Sranje.
-Ne. Još imamo kazneni postupak. -Da.
-Optužit ćemo Roberta i zaposlenika. -Naravno.
Sve ću ih istražiti. Netko će progovoriti.
Koliko će to trajati?
Kad ću vidjeti svoje cure? Ne…
-Ángela. -Bolestan si.
-Bolestan si! -Ángela.
Ángela, dušo, očito je da nisi dobro.
Ali s vremenom, i uz pomoć, sigurno ćeš se oporaviti.
Neću dopustiti da cure odgaja životinja poput tebe.
Možeš me samo vrijeđati.
Dok ne prihvatiš da nisi dobro kao mama…
-Odvedite je. -Ángela, molim te.
Ispričavam se, gospodo.
-Ne smiješ to raditi. -Znam. Žao mi je.
Razumijem. Ja bih ga ubila. Ali nikako nam ne treba tužba.
Uvijek ću izgubiti protiv Gonzala.
Moram biti sama. Oprosti.
Nazvat ću te.
KRAJOLICI DUŠE
Dodaj mi loptu. Meni!
Kako si?
Neću odustati.
Ni ja.
Što ne znaš?
-Teško je. -Nije teško, dušo.
Ovo je sve što radimo tijekom dana.
-Dobro jutro. -Dobro jutro.
-Napravila sam doručak. -Hvala.
Recimo, opereš zube, istuširaš se i večeraš. Moraš to posložiti.
Što je prvo? Doručak ili večera?
-Doručak. -Savršeno. Moraš spojiti točkice.
Savršeno, vidiš? Sjajno.
To je poput dnevnika.
Što je dnevnik?
Ono što ima tvoja sestrična Ane. Bilježnica u koju upisuje misli i tajne.
Ja sam krenula u tvojim godinama.
-Stvarno? Ne bih rekla. -Ne?
Sve sam zapisivala i to redovito do 20. godine.
Još su mi kod mame. Bilo bi me sram da ih cure nađu…
Što je?
Roberto je znao svašta o meni što nisam nikome rekla.
Znam što je Gonzalo tražio u maminoj kući.
-Bok, draga. -Bok.
Trebam ključeve.
-Za šupu? -Da.
-Je li sve u redu? -Da.
Gad jedan.
Proučio ih je od početka do kraja.
Od 1998. do 2001.
-Srednja škola? -Da.
Samo ti nisu kod mame. Ako nisu ondje, Roberto ih ima.
-Ili ih je bacio. To bih ja učinila. -Da. Ali nije važno.
Zato što Gonzalo to ne zna.
Ne shvaćam, Ángela.
Što smo naučili iz svega ovoga?
Istina nije važna. Samo ono što se čini istinitim.
A što se čini istinitim? Da Roberto ima moje dnevnike.
Imam plan, Esther.
Ali trebam tvoju pomoć.
SALON ZA NOKTE
Reci, mama.
Već si mi rekla, mama.
Kašnjenje od dva sata nije ništa.
Važno je samo da su dobro i…
Moram ići, mama. Da, nazvat ću te poslije.
Da, poslije.
-Bok. -Bok.
-Poznajem te, zar ne? -Cirkoni i francuska manikura.
Što radiš tu?
Tražim tvog tipa.
Róbera? Zašto?
On će ti reći.
-Róber. -Da?
Dođi.
Što je?
Možeš li nas ostaviti, dušo?
Tko je ona?
Reći ću ti poslije.
Idemo u bolnicu za dvije minute.
Što radiš ovdje?
Došla sam te zamoliti za uslugu. Dvije.
-Duguješ mi. -Ništa ti ne dugujem. Oprosti.
-Onda te mogu prijaviti. -Da? Za što?
Recimo, zato što tvoj bar nema nikakve protupožarne mjere.
-Imam dozvolu. -Ne vrijedi ti ako te prijave.
Ili misliš da će te Gonzalo zauvijek štititi?
Učinio si što je htio. Više te ne treba.
Reci.
Obavi jedan poziv i posudi mi svoj bar na nekoliko sati.
I daj mi lozinku svog računala.
Dobro. A kako znam da me svejedno nećeš prijaviti?
Znaš da to neću učiniti.
Dobro. Ali ne smije imati veze sa mnom.
Begoña, molim te! Televizor je preglasan. Možeš li stišati?
-Evo. -Hvala.
Budi jako oprezna. Možda je zamka.
Dobro.
-Što je? -Hej, žena mi upravo rađa.
I? Je li sve u redu?
Da. Zovem da ti kažem
da je Ángela svratila dok smo išli u bolnicu.
Zna da si mi dao dnevnike.
Kako…? Ali spalio si ih, zar ne?
-Da, ali skenirao sam neke stranice… -Rekao sam bez kopija.
-Riješi se svega. -Ne mogu.
Kopije su na računalu u baru, a upravo se oglasio alarm.
Zašto nisi ondje?
Rekao sam ti da mi žena rađa.
Ne zanima me.
Idi i sve izbriši. Odmah.
Gle, budi zahvalan što ti govorim.
Ne, s…
Gade jedan.
CRVENA RIBA
-Što radiš s tim? -Branim se.
-Od čega? -Od tebe.
Ne budi smiješna. Daj.
Znam da si mi uzeo dnevnike. Imam dokaz.
Ideš u zatvor.
Nije me briga za dnevnike. Tko će ti vjerovati?
Znaš što je najtužnije?
Cure će te posjećivati u ludnici. Kao i ti svoju mamu.
Znaš da te sad mogu uništiti i izvući se?
Nitko ti neće vjerovati.
Nisi samo zlostavljač, gade. Već si i loš tata.
Moje me cure vole.
Obožavaju me.
Kujetino.
Kako si nespretna.
Sve radiš pogrešno.
Da, koja je adresa?
-Crvena riba. Uz plažu. -Stižu.
Gonzalo.
Nešto si zaboravio.
Da?
Što?
Danas je školski sastanak.
Luda si. To što govoriš nema smisla.
Ne? Ja nisam zaboravila.
Na sastanku si.
Pozdravi ih.
Ángela?
Ne mičite se.
Ángela. Jesi li dobro?
Reci nešto, molim te.
Ángela, ne brini se. Gotovo je.
Bez brige. Ovdje sam.
Upomoć!
BAR CRVENA RIBA
Bit ćeš dobro, Ángela.
Vidjet ćeš. Bez brige. Tu sam.
POLICIJA
Uđite u auto.
-Mogu ostati, zar ne? -Naravno.
-Oprostite. -Recite.
Tko ga je poslao?
Samo malo.
„Draga Ángela, jako nam je žao zbog svega što se dogodilo.
Ozdravi što prije. Možeš računati na nas.
Laura i Fernando.”
Bacite ga.
Ma zašto? Predivno je.
Onda si ga uzmite.
Stvarno?
Joj, puno hvala.
-Ispričavam se. -Bok.
Jebote.
Trebao sam ići s tobom u Crvenu ribu. Oprosti.
Ma da.
Ángela.
Znam da mi ne vjeruješ, ali…
nisam ti htio nauditi. Nikako.
Prolazio sam kroz stresno razdoblje i nisam imao izbora.
Da barem mogu izbrisati sve što se dogodilo.
Ne možeš.
Znam.
Sredi si bar.
Opasno je. Ljudi bi mogli umrijeti.
Nova odjeća, čista plahta i…
-Obuća. Broj 43. -Rekao sam 44.
Nemamo druge. Dajte mi mobitel. Prsten i sat.
I potpišite se ovdje.
Vidite kako je Panchito sretan s vama.
-Da. -Nije li?
Gle kako se voli maziti.
Gle kako je sretan. Baš je umiljat.
Bravo, Maya.
-Sjećaš li se kako si se bojala? -Da.
A sad se ne bojiš?
-Ne. -Tako je.
Kad je Panchito jako dobar.
Jako dobar. Da. Jako dobar.
Mama.
-Gledajte tko je tu. -Mama!
-Aha! -Mama!
-Mama. -Mama.
Dušo.
Ovo je za tebe.
A ovo za tebe. Dobro.
I ja želim.
-Pazi, lomljivo je. -Dobro.
Kako si?
Jako dobro.
Čovječe, kako si jaka.
Hajde! Jako dobro!
-To! -Dobro!
-To! -Hajde, opet!
-Bicikli! Sjajno! -Idemo po bicikle.
-Jako dobro. Idemo! -To!
-Možeš? -Da.
Idemo.
Hajde!
-Hajde! -Jako dobro!
Tako.
Hajde.
To!
Da.
I ovako.
Gotovo.
Skrasila si se?
Što radiš?
Radim na natječaju.
Mislim da imam šanse. Dobro izgleda.
Volim te vidjeti ovakvu.
Jesi li spremna?
Sigurno to želiš?
Znaš li koliko ljudi ide onamo svaku večer? Pogotovo mladi.
Riskiraju živote.
Da, ali sve je u redu. Dobila si skrbništvo.
Moram to učiniti.
-Hej, Maya! Daj mi loptu. -Mama.
Brzo se vraćam.
-Vidimo se. -Bok.
-Halo? -Bok, Roberto.
Što želiš?
Samo želim znati jesi li riješio protupožarne mjere.
Jesam, davno.
I dalje lažeš.
Ne lažem, Ángela. Zašto to govoriš?
Ángela, gdje si?
Ángela!
Ja ću riješiti razvodnu ploču.
-Ti zovi 112. -Dobro.
Idemo.
Pod svojim krovom čuva
Uspjele smo.
Sva opravdanja za djela
Ima kovčeg ako bude morala otići
Jeka joj odzvanja u glavi i vuče je nazad
Stalno je iscrpljuje ista priča
Dosadilo joj je opravdavati život
I otkrila je
Da nakon tisuću bitki život prođe
O, ratnice
Nosit ću te u srcu do kraja života
Prijevod titlova: Matej Ivanković