TIDLIGERE…
Gonzalo er en pervers narcissist.
Hvis jeg virker ustabil, så kan han tage pigerne?
Hej, Roberto.
-Eller Edu. Hvad du end hedder. -Kender vi hinanden?
De kan ikke have fået tilladelse.
RØDFISKEN
En gnist vil starte en brand.
Det er ikke billigt at bestikke en rådhusansat.
Pengene er en varm kartoffel. De bliver hvidvasket.
Faktura, den 23. oktober. Den dag, de indlagde mig.
-30.000 euro. -30.000?
Mor!
-Du råber. -Hvad?
Hvor er han?
-Din ven? -Nej.
Hallo! Kom herover!
-Róber. -Gonzalo.
"Perfekt Alibi."
Eduardo Silva.
Hvordan er den?
-Underholdende. Ikke noget særligt. -Okay.
Du taler ikke meget.
-Det passer ikke så godt. -Åh nej.
Har du mistet millioner på aktiemarkedet?
Rolig. Du har tydeligvis mange penge.
Penge.
Hvad betyder penge?
Hvis de ødelægger ens omdømme.
Nå.
Du taler ikke meget, men dine ord er intense.
Hvad har du gjort?
Min kone taler grimt om mig.
Okay, jeg gætter. Hun meldte dig. Du rørte hende ikke.
-Aldrig. -Pis.
Tværtimod.
Min kone…
Hun er psykisk ustabil.
Jeg har brugt mit liv på at hjælpe hende, og det er hendes tak.
Ja.
Så hun er en typisk hysterisk kvinde.
Hun benægter det. Kælling.
Jeg ville skynde mig at blive skilt.
Og miste alt? Jeg mister mine døtre.
Mit hus, mine penge. Alt, hvad jeg har slidt for.
Og mit omdømme.
Så ville jeg tænke over det. Hun anmelder dig måske igen.
Nej, tænk over det.
Du har et stort problem.
Jeg føler mig heldig.
Jeg vandt i kærlighedslotteriet.
-Hvor heldigt. -Ja. Vi skal være forældre.
Vi er lykkelige. Timingen er ikke perfekt, men…
Den er dårlig. Men her er vi.
Ja?
Jeg købte en bar ved stranden sidste år. Fantastisk sted. Det gik godt.
Gæster torsdag til søndag indtil klokken seks.
Pludselig ringede de fra rådhuset. Jeg mistede min tilladelse.
-Baren levede ikke op til… -Jeg er arkitekt.
Min livsopsparing…
Væk. Bare sådan.
Hør her.
Jeg kender en på rådhuset, som kan hjælpe dig med at få tilladelsen.
Hvordan? Kan man det?
-Det er ikke gratis. -Jeg sagde, at jeg ikke har penge.
Jeg har intet at give.
Jeg har en idé.
For familien.
Der. Man kan se ham perfekt.
-Ser du det? -Jeg forstår.
Ja, Ángela. Jeg viser det til dommeren.
Men det er ikke et stærkt bevis.
-Hvorfor? -Det er langt væk.
For langt væk. Róber har hat på. Det kunne være mig.
Nej, Ander.
Men… Lad os fokusere.
Okay?
Det er den 14. september, to dage efter anmeldelsen.
En måned senere, da Ángela bliver indlagt,
genåbner Roberto baren.
En bar uden isoleret tag, nødskilte
og grundlæggende brandsikring.
Den ville ikke bestå en inspektion.
Hvem kender den ansatte, som underskrev tilladelsen?
Gonzalo?
-Alma Anlægsgartner. -Et havefirma.
Gonzalo hyrede dem til en fuld haverenovering.
Og hvis firma er det?
Rådhusmedarbejderens mand.
Og arbejdet blev aldrig udført?
Jeg siger, at Gonzalo hjalp Roberto med at få tilladelsen.
Roberto hjalp med at ødelægge mit liv.
-Du godeste. -Ja.
-Hvad med tilladelsen? Har I set den? -Jeg er i gang.
Jeg har brug for søvn.
-Godaften. -Godaften.
-Må jeg tale med chefen? -Han er deromme.
Kan du kalde på ham? Det er vigtigt.
Róber!
-Róber! -Kommer!
Hvad så?
Godaften.
En nabo har klaget over støj.
-Vi er langt fra alt. -Han har gode ører.
Kom nu.
Din tilladelse.
-Hvad har den at gøre med det? -Intet. Jeg vil bare se den.
Ja.
Kom med mig.
Ángela.
Ja?
-Jeg fandt den. -Hvad?
Tilladelsen. Iñaki sendte den.
Underskrevet af Gorka. Smuk underskrift.
Har vi ham?
Det tror jeg.
-Vinder jeg? -Det tvivler jeg ikke på.
-Iñaki er sød, ikke? -Ja, han er dejlig.
De er så irriterende med skolechatten.
Mødet er online. Du kommer, ikke?
Skal jeg?
Du får forældremyndigheden og slipper ikke for den slags.
Iñaki er sød, ikke?
Vi ses.
Maribel, det er mig.
-Godmorgen. -Din levering.
Fantastisk.
Jeg glemte vist ikke noget. Men sig til. Jeg kan tage tilbage.
-Du ser glad ud. -Det er jeg.
Vi skal i retten i morgen.
-Det vidste jeg ikke. -Ja. Klokken 12.
Sig det ikke til mor.
Jeg vil vidne.
Din situation er svær.
Jeg tager tilbage, hvis jeg skal. Men jeg vil sige, hvad jeg så.
Hvad mener du?
Nej.
Jeg gør det.
Jeg gør det for dig.
Og for mig.
Vi har beviser nok mod Gonzalo. Du skal være hos mor.
I taler om djævlen.
Sover du ikke?
Han var her forleden. Han var flink.
Var Gonzalo her forleden?
Ja.
-Virkelig? -Ja.
-Hvad ville han? -Det ved jeg ikke.
Han tog nogle nøgler og gik ud i skuret.
-Han stjal måske noget. -Hvornår kom han?
Hvornår?
Det ved jeg ikke.
Jeg ved det ikke. Du forvirrer mig. For to måneder siden?
Rolig, mor. Er du sikker på det?
Ja… Det tror jeg.
Han sover endelig.
Tænker du stadig på det?
Gonzalo ville aldrig hjem til min mor.
Aldrig.
Jeg ved ikke, hvad han skulle. Det er intet tilfælde.
Det er det helt sikkert ikke.
Men høringen er i morgen.
Tag et bad. Jeg laver mad.
Det var normalt for mig, at Gonzalo nedgjorde og kritiserede mig.
Hvad sagde han?
Dum og uduelig. For det meste.
Han kaldte mig mange ting.
Han syntes, at jeg gjorde alt forkert.
Jeg kunne aldrig gøre noget rigtigt.
Og når han blev vred…
Så råbte han og kritiserede mig, og …
Så slog han mig.
Slog han Dem?
Hvor slog han Dem?
Han skubbede mig.
Slog mig i maven.
Og han tog kvælertag, indtil jeg ikke kunne få vejret.
Kan De bevise nogle af disse alvorlige anklager mod min klient?
Det tror jeg ikke.
Tak, fru Recarte.
Jeg var dybt forelsket i min kone.
Vi mødtes på universitetet.
Og hun var en klog pige. Meget intelligent.
Smuk.
Jeg følte mig heldig, fordi hun valgte mig.
Men med tiden indså jeg, at den perfekte facade skjulte
en usikker og følelsesmæssigt ustabil person.
Jeg troede, at det var midlertidigt, da hun ville droppe ud,
og jeg forsøgte at hjælpe og overtale hende til ikke at opgive sine projekter.
Og det var meget svært.
Hvad skete der så?
Usikkerheden tog over.
Som om hun ikke var, hvor hun skulle være.
Hun var bange for alt.
Hun havde brug for mig til alt.
Hun ville kun se mig og sin mor.
Og læse i sine bøger.
Og da jeres døtre blev født?
Det…
Det var svært.
Hun indrømmede, at …
At hun fortrød det. Hun ønskede, at de ikke var blevet født.
Hendes arme var dækket af blå mærker.
Dækket af mærker.
Hendes mor var syg den dag, så Ángela kom og hjalp med at bade hende.
Da hun trak ærmerne op for ikke at blive våd…
Hvis det, De siger, er sandt,
hvordan ved De så, at min klient gav hende mærkerne?
Jeg blev udsat for vold i fem år.
Af min eksmand.
Jeg kender til at leve i frygt.
Ángela var bange.
Hun var hos sin mor,
og Gonzalo ringede til hendes telefon.
Han ringede, og hun rystede og blev anspændt.
-Hun fandt på undskyldninger… -Siger De, at hun løj?
Nej. Hun løj ikke.
Hun løj ikke. Hun…
Hun var
virkelig bange.
Og hun…
Hun har aldrig løjet. Hun…
Han ville ikke have, at hun besøgte sin mor.
-Derfor… -Derfor løj Ángela.
Og derfor skal vi vide, hvem der anmeldte det.
Det er en falsk anklage.
Tak.
Retten er hævet.
Vi fortsætter i morgen klokken 10. Tak.
Hvad foregår der i dit lille hoved?
-Gonzalo. -Forstår du det ikke? Du kan ikke få alt.
Har din mor ikke lært dig det?
Jeg bør sige det til din mor. Hun er som dig.
Du kvæler mig.
-Er du ved at blive kvalt? -Ja.
Hvis det sker igen, hvad gør vi så?
Hvis det sker igen, hvad gør vi så? Sig det.
-Nej… -Sig det.
Ángela, er du klar?
Ja.
Vi starter igen.
Okay.
Den 12. september blev der indgivet en anmeldelse om vold.
Ja, Høje Ret.
Men som sagt afviste Ángela anklagen.
Vi tror, at det blev gjort med ond vilje af de samme,
som angreb min klient et par dage senere i Barrika.
Hævn for hans arbejde.
Med hensyn til modpartens påstand om psykologisk skade
så er vi enige i, at Ángela oplevede noget traumatisk.
Men lad os huske, at Ángela tilbragte halvdelen af sit liv hos sin mor.
En person med en diagnosticeret psykisk sygdom, som i øvrigt er arvelig.
Jeg protesterer.
Lægerne har udelukket, at min klient har enhver form for psykisk lidelse.
Men der er beviser på,
at Ángela bragte sine døtres liv i fare ved mindst to lejligheder.
Hvad gjorde du?
-Undskyld. -Er du skør?
Vi bekræfter, om der er beviser på det.
Sagsøgers advokat har ordet. Fortsæt.
Gaslighting.
"Psykisk misbrug,
hvorigennem offeret tvinges til at tvivle på sine sanser og tanker."
Det er lige det, hr. Gonzalo Ochoa gjorde
mod fru Ángela Recarte i denne situation.
Jeg vil fremlægge beviser for retten, som viser, hvordan hr. Gonzalo
lagde en omfattende plan om at vise, at min klient havde en psykisk lidelse.
Før jeg fortsætter, vil jeg præsentere en vigtig brik i plottet.
Det handler om Roberto Irigoyen.
Ejer af baren Rødfisken i Meñakoz.
-Hvorfor stævnede I ham ikke? -Vi havde ikke beviser før i dag.
Fortsæt.
Hr. Gonzalo hyrede Roberto Irigoyen.
Han hyrede ham til at spille fru Ángelas gamle skolekammerat.
En Eduardo Silva.
Ángela huskede ham ikke, fordi personen ikke eksisterede.
Men takket være de mange oplysninger fra hr. Gonzalo
troede Ángela på ham.
Da han havde vundet hendes tillid, indrømmede Eduardo Silva, at det var løgn.
At de ikke mødtes tilfældigt.
Hendes mand havde hyret ham til at dræbe hende.
Ángela troede, hun var i fare, så hun flygtede og konfronterede sin mand.
Politiet ankom, og Ángela blev anholdt.
Pludselig var Eduardo Silva væk.
Eduardo Silva skrev en roman om præcis det, som Ángela oplevede.
Hr. Gonzalo ville have os til at tro, at Ángela havde læst for mange bøger.
-Som Don Quijote mistede hun forstanden. -Protest.
Er vi kommet for at høre historier?
Jeg bestemmer, om det er en historie.
Okay. Kan De bevise det, De fortæller?
Ja. Vi tror ikke på tilfælde, men på beviser.
Vi kan bevise, at Gonzalo mødte Roberto to dage efter anmeldelsen.
Roberto fik tilladelsen til at genåbne sin bar, Rødfisken,
dagen efter fru Ángela blev indlagt på klinikken.
Gonzalo betalte uregelmæssigt for arbejde, som aldrig blev udført,
til firmaet Alma Anlægsgartner,
direkte forbundet til byplanchefen,
som udstedte tilladelsen til Roberto Irigoyens bar.
Det er bevis fire, fem og seks.
Hvis jeg må.
Alma Anlægsgartner startede arbejdet i min klients have i går.
Bare rolig.
Vi appellerer.
For fanden.
-Nej. Vi har stadig en straffesag. -Ja.
-Vi anklager Roberto og den ansatte. -Ja.
Jeg undersøger dem alle. Mindst en af dem vil tale.
Hvor længe vil det tage?
Hvornår kan jeg se mine piger? Jeg…
-Ángela. -Du er syg.
-Du er syg! -Ángela.
Ángela, skat. Du har det tydeligvis ikke godt.
Men med hjælp og tid kommer du videre.
Pigerne skal ikke vokse op hos et dyr som dig.
Du kan kun fornærme mig.
Indtil du accepterer, at du er syg som din mor…
-Få hende væk. -Ángela, stop.
Undskyld, mine herrer.
-Det må ikke ske. -Jeg ved det. Undskyld.
Jeg forstår dig. Jeg havde dræbt ham. Men det ender med en retssag.
Jeg vil altid tabe mod Gonzalo.
Jeg vil være alene. Undskyld.
Jeg ringer.
ALMA ANLÆGSGARTNER
Giv mig bolden. Til mig!
Hvad så?
Jeg giver ikke op.
Heller ikke jeg.
Hvad ved du ikke?
-Det er svært. -Nej, skat.
Det er ting, vi gør hver dag.
-Godmorgen. -Godmorgen.
-Jeg har lavet morgenmad. -Tak.
Børste tænder, brusebad, aftensmad. Du skal sætte dem i orden.
Morgenmad eller aftensmad først?
-Morgenmad. -Perfekt. Forbind prikkerne.
Perfekt. Se. Godt.
Som en dagbog.
Hvad er en dagbog?
Din kusine Ane har en. En notesbog, hvor hun skriver tanker ned.
Jeg skrev også på din alder.
-Virkelig? Det ligner dig ikke. -Gør det ikke?
Jeg var utrolig intens. Jeg skrev hver dag, indtil jeg var 20.
Jeg har dem stadig hos min mor. Jeg bliver flov, hvis pigerne finder…
Hvad?
Roberto vidste ting, som ingen ved.
Jeg ved, hvad Gonzalo tog i min mors hus.
-Hej, min skat. -Hej.
Nøglerne.
-Til skuret? -Ja.
-Er alt i orden? -Ja.
Den skiderik.
Han læste dem alle sammen.
Fra 1998 til 2001.
-Gymnasieår, ikke? -Ja.
Det er de eneste, som ikke er hos mor. Så Roberto har dem.
-Eller han smed dem væk. Det ville jeg. -Ja. Men det er lige meget.
For det ved Gonzalo ikke.
Jeg forstår det ikke, Ángela.
Hvad har vi lært af alt dette?
Sandheden betyder intet. Det skal bare virke sandt.
Og hvad er sandt her? At Roberto stadig har mine dagbøger.
Jeg har en plan, Esther.
Men du skal hjælpe mig.
NEGLEKLINIK
Hej, mor.
Det har du sagt, mor.
To timers forsinkelse er intet, mor.
Det vigtigste er, at de er okay og…
Jeg skal gå, mor. Ja, jeg ringer senere.
Ja, senere.
-Hej. -Hej.
-Kender jeg ikke dig? -Rhinsten. Min ven fik fransk manicure.
Hvad vil du?
-Jeg skal tale med din fyr. -Róber? Hvorfor?
Det kan han fortælle.
-Róber. -Ja?
Kom.
Hvad er det?
Må vi være alene, skat?
-Hvem er hun? -Jeg siger det bagefter.
Vi kører til hospitalet om to minutter.
Hvad laver du her?
Jeg vil bede om en tjeneste. Eller to.
-Det skylder du mig. -Jeg skylder ikke en skid.
-Jeg kan melde dig. -Nå? Hvorfor?
Din bar følger ikke reglerne for brandsikring, for eksempel.
-Jeg har en tilladelse. -En anmeldelse annullerer den.
Tror du, at Gonzalo vil beskytte dig?
Han har ikke brug for dig længere.
Sig det.
Du skal ringe og låne mig din bar i nogle timer.
Og din computeradgangskode.
Ja. Og hvordan ved jeg, at du ikke anmelder mig?
Det gør jeg ikke.
Okay. Men jeg må ikke blive afsløret.
Begoña, det er for højt! Kan du skrue ned?
-Jeg er i gang. -Tak.
Pas på. Det kan være en fælde.
Okay.
-Hvad sker der nu? -Jeg er til min datters fødsel.
Og? Er alt okay?
Ja. Jeg ville sige, at Ángela kom forbi, før vi tog på hospitalet.
-Hun ved, du gav mig dagbøgerne. -Hvordan? Men du brændte dem, ikke?
-Jo, men jeg scannede sider for at huske… -Nej, jeg sagde ingen kopier.
-Slet alt. -Det kan jeg ikke.
Kopierne er på barens computer, og alarmen gik.
Hvorfor er du der ikke?
Fordi min kone er ved at føde.
Ikke mit problem.
Tag derhen, og slet det hele. Nu.
Vær glad for, at jeg siger det.
Nej, for fan…
Skiderik.
RØDFISKEN
-Hvad laver du? -Jeg forsvarer mig.
-Mod hvad? -Mod dig.
Du er fjollet. Her.
Jeg ved, at du tog mine dagbøger. Og jeg har beviser.
Du ryger i fængsel.
Jeg er ligeglad med dagbøgerne. Hvem vil tro dig?
Det mest triste er, at pigerne skal besøge dig på psykiatrisk.
Ved du, at jeg kan smadre dig og slippe af sted med det?
Ingen vil tro dig.
Du er ikke bare voldelig. Du er også en dårlig far.
Mine piger elsker mig.
De forguder mig.
Dumme kælling.
Du er så klodset.
Du gør alt forkert.
Hvad er adressen?
-Rødfisken, ved stranden. -De er på vej.
Gonzalo.
Du har glemt noget.
Virkelig?
Hvad?
Der er skolemøde i dag.
Du er skør. Det, du siger, giver ikke mening.
Nå? Jeg glemte det ikke.
Du er med.
Hils på dem.
Ángela?
Stå stille.
Rør dig ikke.
Ángela. Er du okay?
Sig noget.
Ángela, bare rolig. Det er slut.
Bare rolig. Jeg er her.
Hjælp!
RØDFISKEN
Du skal nok klare dig, Ángela.
Det gør du. Jeg er hos dig.
POLITI
Ind i bilen.
-Må jeg køre med? -Ja.
-Undskyld? -Ja.
Kan du se, hvem de er fra?
Ja, selvfølgelig.
"Kære Ángela, vi er kede af det, der skete.
Bliv rask. Du kan regne med os.
Laura og Fernando."
Smid dem ud.
Nej, hvorfor? De er smukke.
Så tag dem selv.
Virkelig?
Mange tak.
-Undskyld. -Hej.
For fanden.
Jeg skulle være taget med. Undskyld.
Ja.
Ángela.
Jeg ved, du ikke tror på mig, men…
Jeg ville aldrig gøre dig fortræd.
Jeg var stresset og havde intet valg.
Gid, jeg kunne slette det, der skete.
Det kan du ikke.
Det ved jeg.
Sæt baren i stand.
Den er farlig. Folk kan dø.
Ekstratøj, rene lagner og…
-Sko i størrelse 43. -Jeg sagde 44.
Vi har kun dem. Din telefon, tak. Din ring og dit ur.
Og skriv under her.
Se, hvor glad Panchito er for jer.
-Ja. -Ikke?
Han elsker at blive aet.
Se, hvor glad han er. Han er så kælen.
Godt, Maya. Ja.
-Kan du huske, hvor bange du var? -Ja.
Og det er du ikke nu?
-Nej. -Nej, du er ikke.
Nej, for Panchito er så sød.
Rigtig godt. Ja. Rigtig godt.
Mor.
-Se! Se, hvem det er. -Mor!
-Hej! -Mor!
-Mor. -Mor.
Min skat.
Den er til dig.
Og den er til dig. Godt.
Jeg vil også have en.
-Forsigtig. Den er skrøbelig. -Okay.
Hvordan går det?
Rigtig godt.
Wow. Du er så stærk.
Kom så! Flot!
-Ja! -Godt!
-Ja! -Kom så, igen!
-Cykler! -Vi tager cyklerne.
-Ja, kom så! -Ja!
-Har du den? -Ja.
Kom.
Kom så!
-Kom så! -Rigtig godt!
Sådan.
Afsted.
Ja!
Ja.
Og sådan.
Klar.
Er du kommet på plads?
Hvad laver du?
Jeg arbejder på udbudsprojektet.
Jeg har vist en chance. Det ser godt ud.
Jeg elsker at se dig sådan.
Er du klar?
Er du sikker på, at du vil?
Ved du, hvor mange der kommer hver aften? Unge.
De sætter livet på spil.
Ja. Men alt er godt. Du fik forældremyndigheden.
Jeg gør det stadig.
-Maya! Giv mig bolden. -Mor.
Jeg er snart tilbage.
-Vi ses. -Farvel.
-Hallo? -Hej, Roberto.
Hvad vil du?
Jeg vil bare høre, om du har fået udført reparationerne.
Ja, for noget tid siden.
Du lyver konstant.
Jeg lyver ikke. Hvad mener du?
Ángela, hvor er du?
Ángela!
Jeg tager det elektriske panel.
-Ring til alarmcentralen. -Ja.
Kom.
Under sit eget tag holder hun
Vi gjorde det.
Alle begrundelserne for fakta
Hun har en kuffert klar, hvis hun skal væk
Et ekko lyder i hendes hoved Det trækker hende stadig tilbage
Den samme historie nedslider hende
Træt af at retfærdiggøre sit liv
Og hun fandt ud af
Efter tusind kampe At livet går forbi
Åh, kriger
Jeg bærer dig i min sjæl Resten af mit liv
Tekster af: Mila Tempels