Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
Presneto.
Ne približuj se!
TIHI OCEAN, 1987
40 LET PO ZAČETKU HLADNE VOJNE
Letalca se javljata na nalogo.
Red Hook 3507, sovražnika spredaj desno.
Andertonovi hčerki sem za rojstni dan prinesel punčko iz cunj. Čudne so.
- Kako to misliš? - Zakaj imajo tak obraz?
Premajhne oči in nabuhla lica. Kot bi jemale steroide.
Meni so srčkane. Okroglolične so kot dojenčki.
Takega dojenčka bi se na smrt ustrašil.
Kolikor razumem, so rojene na zeljni njivi.
Govoriš, kot da je normalno. Kaj pa dobri Andy iz cunj?
- Bomo opravili vajo ali ne? - Rusi so neučakani.
Severni je moj. Začenjam snemanje. V boj.
Južni je moj. Boj letala na letalo.
Kaj boš?
Nikamor ne moreš. Boš odnehal?
Mogoče.
Mrtev si, Nikita.
- Sranje! - En mig.
- Longshot, stanje? - Tudi južni je adijo.
Tole je bilo hudo sramotno za sovjetske kolege.
- Srečo si imel, poročnik. - Se vidimo na ladji.
Morilec, inštrumenti ga biksajo.
Kaj se dogaja?
Desno krilce se je zataknilo.
Letalo drži čim bolj pri miru. Pogledal bom.
- Ja, vidim. - Ne morem pristati, če se tako tresem.
- Signalist, slišiš? - Slišim.
- Prizemlji fanta, z Boomerjem bom ostal. - Srečno.
- Presneto. - Sprosti se, Boomer. Više greva.
Ne bo šlo. Skoraj brez bencina sem.
- Katapultiral se bom. - Ne, pomisli na davkoplačevalce.
Nekaj bom poskusil. Letalo drži čim bolj pri miru.
Kaj delaš?
- Krilce bom odtaknil. - Kako?
Samo kolesa spusti in glej inštrumente.
- Preveč nestabilno je. - Vem. Noro je, ampak ubogaj me.
Oba bova umrla.
Sranje. Daj no!
- V redu je. Profi sem. - Ne bo šlo.
Stran odleti. Stolp boš zadel.
- Prav ima, odnehaj. - Pazi na OLS. Poravnaj vpadni kot.
Pritisk boš začutil.
Tvoj dolžnik sem, kolega.
Obratno. Zaradi tebe sem uslužbenec meseca.
Zato bom lahko letalo parkiral ob vhodu.
Družinam talcev sporočam, da se nismo vdali in se tudi ne bomo.
Obljubim, da bomo uporabili vsa zakonita sredstva, da osvobodim vaše bližnje.
- Kaj pravi? - Da bom živel še 75 let.
Daj no. Novo zdravljenje kaj pomaga?
- Saj sem rekel, da sem ozdravljen. - Oprostite.
Dokler ste v bolnišnici, morate biti na vozičku.
- Res? - Daj no. Ne delajva…
Ni me treba varovati pred tem. Vajen sem stresa.
Nova zdravila bodo poskusili. Na podganah delujejo, morala bi tudi na meni.
Greva nocoj ven? Na zrezek?
- Nisi zmenjen s prijatelji? - Ti si moj prijatelj.
Najlepša hvala.
Če bi me rad razvedril, pojdi ven s prijatelji.
Pretvarjaj se, da ne zamujaš toliko zaradi mene.
Poleg tega sem nocoj zmenjen z njo.
- Lepo. Večerja in pogreb. - Bebec.
- Naj te Gorbačov ne preslepi. - Ne vem, če je težava Gorbačov.
- Trudi se z reformami. - Politbiro ga je izbral.
Zakrknjen komunist je,
- za karkoli že se ima. - Naš junak.
Ni bistvene razlike med kapitalizmom in komunizmom.
Kaj? Sovjetski sistem je v nasprotju s človeško naravo.
- Propadle stvari ne moreš reformirati. - Nisi na politični debati.
- Lenin, Stalin… - Ven smo šli.
Pretvarjala sta se… Živjo. Da živimo v velikem srečnem kolektivu.
Ta kolektiv pa je vedno na škodo svobode posameznika.
- Pazi! - Oprostite. Varno vožnjo.
Mene poglejte. Najbrž se strinjamo, da sem najboljši pilot tretje flote.
Boomer, ti gotovo se.
- Nič mu ni nerodno! - Reši me, Troy.
Prav je, da mi ni nerodno.
- V ZDA slavimo to, da si najboljši. - Ja.
- Veš, kaj se tam zgodi velikim? - Povej jim.
Nič. Samo še en tovariš si.
- To ni družba… - Se mu prilizuješ?
- To je zapor. - Kaj?
Kdor noče izstopiti iz tega, je pač… To je težava.
- Ubogi civilisti so pač rojeni tam? - Tišina je sokrivda.
- Top guns! Kaj bo dobrega? - Živjo.
V takih trenutkih sem vesel, da so posneli ta film.
- Živjo. - Gospodje.
Poveljnik.
- Je vse v redu? - Dovolite?
Samo poročnik Kelly.
- Slišal sem za vašo akrobacijo. - Hotel sem pomagati tovarišu
- in rešiti letalo. - Ne skrbite, ne bom vas oštel.
Ste slišali za Velikega ptiča? Ne za tistega iz Sezamove ulice.
Potem nisem.
Operacija Velika ptica. Že od leta '71 Nacionalni izvidniški urad
s sateliti sledi delovanju Rusov na odročnih krajih ZSSR.
Ker je resolucija omejena,
občasno pošljemo koga, da si kraj ogleda od blizu.
Vohunsko letalo rabite. Hočete, da pilotiram vohunsko letalo.
Jutri ob 4.00 boste odpotovali v letalsko oporišče Ramstein v Nemčiji.
Nikomur ne povejte, da odhajate.
Hvala. Za priložnost.
Hvala vam, ker ste si jo zaslužili.
Prejeli smo slike, ki kažejo,
da Rusi pri Njandomi gradijo podzemne rampe za izstrelitev raket.
To pomeni, da moramo 2000 km globoko na sovjetsko ozemlje.
Pol ure tja in pol ure nazaj.
Na štirih vogalih imajo izstrelke zemlja zrak.
Najbližja letalska steza je v Osminu, 300 km vzhodno.
Vse to kaže, da tam ne izdelujejo babušk.
Leteli boste na 80.000 čevljev, zunaj dosega izstrelkov.
Takoj ko boste cepljeni, greste.
Sami ste, Kelly.
Rekli ste 80.000 čevljev. Ni to več kot največja višina za U-2?
Tako je. Ampak ne boste leteli z U-2.
Blackbird SR-71.
Najvišja hitrost je več kot tri mache, višina 85.000 čevljev.
Najhitrejše in najviše leteče letalo.
- Prelepo je. - Zver je.
Hitrejše je od izstrelka. Kljub skafandru pod pritiskom
bi vas raztrgalo, če bi se katapultirali nad hitrostjo enega macha.
Mogoče se motim, ampak ali ni to letalska operacija?
Tajna operacija je. Za Cio letite.
- Ste me razrešili? - Začasno.
Ker vadite s kamerami, kakršne so na blackbirdu, ste kot nalašč za to.
Drugi pilot boste.
- Radarist bom? Ne bom pilotiral? - Tokrat ne.
Major Sanders, poročnik Kelly. Major je opravil 23 nalog na blackbirdu.
Me veseli.
- So kdaj streljali na vas? - Če bi, ne bi opravljal svojega dela.
To ni taktična operacija za pivo. Za izvidništvo rabiš možgane, ne mišic.
Vidim. Ja.
Samo na radar pazi, drugo prepusti meni.
Prav. Pred sabo vidim predmet z visokimi ličnicami in močnimi obrvmi.
Na tleh se dajajta, kolikor hočeta,
v zraku pa sta eno ali pa sta mrtva. Ne pozabita.
Oprosti, da sem se norčeval. Tak obraz vidim samo v morah.
Jezus, oče.
Nič mi ni. Mislil sem, da si prespal pri kakšni punci.
- Mogoče še bom. - Bi me moralo skrbeti?
Ne, kot bi šel na sprehod.
Kam pa? V Libijo? V Iran?
Strogo zaupen sprehod bo.
- Ne rini v tež… - Saj ne nikoli.
Nikoli. Zdaj pa grem.
Rad te imam, oče.
Jaz pa tebe.
PADLI JUNAKI NIKOLI NE POZABIMO
Prav.
Raje jo snemi. Verižica te lahko pri katapultiranju zadavi.
- To ve vsak letalec. - Aja? Letalci to vedo?
Tlak rezervoarja?
10 kPa. Loputa vstopnika zaklenjena.
Kontrolni seznam pregledan?
- Potrjujem, loputa vstopnika odklenjena. - Optična kamera deluje.
Habu 43, veter iz smeri 265, pet vozlov. Prost vzlet, steza 26.
Sanders, si poročen? Imaš otroke?
- Najprej hočem postati polkovnik. - Jaz tudi. So naju zato izbrali?
- Ker nisva vezana? - Ni nama treba klepetati.
Saj veš, kaj boš, če se ti sanje uresničijo, ne?
- Kaj? - Polkovnik Sanders.
Ti tega še nihče ni rekel?
- 1700 vozlov. - In 11 zelišč in začimb.
Od zgoraj je videti kot ogromna zaplata zemlje.
- Nivo leta 8-0-0. - Razumem.
Vstopata v sovjetski zračni prostor. Sta 824 km od tarče.
Panoramska kamera vklopljena.
Kako kaže?
Gosta megla nad tarčo. Najbrž ne bova posnela jasne slike.
Slabo vidljivost imava. Prosim za navodila.
- Spusti se na nivo 4-5-0. - Za vse je enkrat prvič.
Razumem. 4-5-0.
Pa dajmo.
Kamera teče, vidiva tarčo.
Dvigni se više in se vrni v oporišče.
Sovražnik na 190 stopinj.
Presneto.
Mig zadaj desno. Motenje signalov vklopljeno.
- Zakaj se nagibaš? Izgubila bova hitrost. - Vem, kaj delam.
Ne, dohitel naju bo.
Vidiš, Kelly? Zato si druga violina, jaz pa…
Sanders? Sanders, me slišiš?
Zadeta sva. letiva proti vzhodu. 150 km zahodno od Pečore.
Pilot se ne odziva, izgubil sem nadzor.
Daj!
Desni motor je okvarjen.
SOS! Habu 43, širina 65,18, dolžina 72,10.
- Katapultiral se bom. - Ne pri taki hitrosti.
Vem.
Ja, pridi gor.
Prav.
SKOK ZA ČLOVEŠTVO
Kaj je to?
Dobro. Nisi umrl.
Kdo si? Kje sem?
Sem Nikolaj Ustinov. Kar Nick mi reci.
Pri meni doma si.
Dobrodošel, počaščen sem.
- Zakaj sem zvezan? - Da se ne bi premikal med operacijo.
- Kakšno operacijo? - Odstranil sem trsko in zakrpal žilo.
Grdo si krvavel. In kričal, ampak to je moja krivda,
- ker nisem imel prave anestezije. - Me lahko zdaj odvežeš?
Seveda. Kmalu, ja.
Ampak zdaj moraš počivati, da se okrevanje nadaljuje.
Dobro. Zakaj imaš ameriške stvari?
Mogoče se boš začudil, ampak zelo občudujem vašo državo.
Vašo demokracijo in kulturo. In vašo hrano.
Nisem še bil v McDonald'su, ampak gotovo bi mi bilo všeč. Skoraj obseden sem.
- A tako? - Sanjam o tem, da bi živel v ZDA.
Da bi se z avtodomom peljal od vzhodne do zahodne obale.
- Fino. - Ne vem še,
s čim bi se preživljal.
- Vem pa, da je tam vse mogoče. - Ja.
Nekaj bi ti pokazal.
To je nekaj posebnega, ampak nezakonitega.
Zaradi tega bi me lahko zaprli. Več kot stokrat sem ga gledal.
Vsakič si predstavljam, da sem moški v filmu.
In da počnem to kar on.
Tu nimamo veliko ameriških filmov.
Lani sem dobil nezakonito kopijo filma Top Gun.
Potrdil je vse, kar sem mislil o vas.
In nenadoma prideš ti. Z neba si padel kot božja previdnost.
- Nikolaj… - Stoj!
- Nick mi reci. - Nick. Jaz pa sem Troy.
- Troy, me veseli. - Hvala, da si me zakrpal.
Ampak kot si lahko misliš, moram iti.
Na sovražnikovem ozemlju sem.
- Saj ne, da si ti sovražnik. - Nasprotno, tvoj veliki občudovalec sem.
Dobro. Zato boš razumel, zakaj moram čez mejo.
- Seveda. Najbližja meja je s Finsko. - Kako daleč je?
- 2000 km. - No… Drek.
Tega je dve leti.
Zakaj tega niste naredili po Černenkovi smrti?
Nerad obešam sliko moža, ki uničuje mojo državo.
Gorbačov bi rekel, da jo rešuje.
Spomnim se, ko je bila Rusija še carstvo.
Pol sveta je bilo pod našim vplivom. Pa zdaj?
Proti brezdušni supersili smo izgubili vojno brez boja.
Plešec pa hoče, da se zbližamo z njo.
- Kaj je? - Nad Korovajo so sestrelili letalo ZDA.
- En pilot naj bi se katapultiral. - So zavarovali kraj nesreče?
Ne še. Iskanje vodi general Koržov.
Nič več.
Goose, drži se!
O bog.
Goose in Maverick sta bila kopilota in najboljša prijatelja.
Res je.
Tu gre moški, ki snema, na stranišče. Veš, kaj se zgodi?
Ne, žal mi je.
- Ni problem. Je meso v redu? - Zelo žilavo je.
Je pa vsaj kislo.
Pozimi težko dobiš sveže medvedje meso.
- Medveda jem? - V kleti imam 40 kil medvedjega mesa.
Jej, kolikor hočeš.
- Hvala. Kaj je to? - Samogon. Iz pese ga delam.
- V sodu. - Sploh nima okusa po pesi.
Hvala.
Na tvojem skafandru je napisan tvoj vzdevek, Morilec.
- Smem vprašati, zakaj? - To vemo samo jaz in moji prijatelji.
Razumem.
Upam, da bova nekoč tudi midva taka prijatelja.
Seveda. Iti bom moral.
Lahko me odvežeš, pa grem.
- Ampak potem boš odšel. - Ja, to sem pravkar rekel.
Ne razumeš, v kakšnem položaju si.
Do varnega območja je dva tisoč kilometrov.
Rdeča armada te že išče.
Ko te bo našla, te bo predala KGB.
Tega ne privoščim nikomur.
Pri meni si varen, verjemi.
- Tu ne morem ostati. - Samo do konca hladne vojne.
- Hladna vojna traja že 40 let. - Tako je. Ne bo več dolgo.
Prav. Najbrž imaš prav.
Nor bi bil, če bi poskušal iti v takem stanju.
- Jaz pa bi bil nor, če bi ti dovolil. - Tako je. Ostal bom, dokler ne bo varno.
- Krasno. - Dobro. Bom do takrat zvezan?
Seveda ne. Vedeti sem moral, da si lahko zaupava.
Popolnoma ti zaupam. Nick, hvala.
- Ni problem. - Ja.
- Krasno se bova imela. - Krasen občutek.
To je že bolje.
Oprosti, Nick.
Prosim, ostani.
Kako si lahko tako uren?
Zelo učinkovita giljotina.
Poškodoval se boš. Nehajva zdaj.
Prav. Zmagal si.
Krasno.
Kje je ključ?
Pridi v hišo, prijatelj. Čaj bom skuhal.
Povežite me z veleposlaništvom v Moskvi.
To je zate. Vadim angleško.
Prav. Ne, ne.
Grem.
Poslušajte me. V redu je.
Ne…
Prav.
Nikolaj. Kaj pa delate?
Zanje.
Kdo si? Kje si se naučil tako pretepati?
Gotovo bi se ubranil, če ne bi bil ranjen.
Ameriško vojaško urjenje je boljše od našega.
Si bil v vojski?
Ni važno.
Zame je. Vedeti hočem, pri kom sem.
- Delal sem za državno varnost. - KGB si? Kaj delaš zanje?
Nič več. Vodil sem skupino, ki je izvajala tajne operacije.
Protiobveščevalna, zasliševanja.
- Torej si pošast. - Verjel sem, da delam v dobro države.
Pa ja.
Ko je hči odrasla in me je vprašala, kaj delam,
me je bilo sram povedati.
Ko človek nekaj počne dovolj dolgo, to nekaj ni več to, kar počne.
To postane on.
Naj verjamem, da si si samo opral roke,
se preselil sem in postal Grizli Adams.
Moral sem oditi čim dlje od režima.
Jaz pa moram čim dlje od tebe.
Če bi bil še vedno pošast, bi te vzel k sebi?
Bi te negoval in prebutal tipe v baru?
Pomagal sem sovražniku republike. Kazen za to je smrt.
Hvala, da si mi pomagal.
- Oprosti, da sem te podkuril. - Domov si hotel.
Brez uspeha. Še veleposlaništva nisem znal poklicati.
Če bi ga, bi sem zvabil državno varnost.
Vlada nadzoruje klice na veleposlaništva.
- Lahko pokličem s tem? - Samo 30 km dosega ima, na dober dan.
Pomagal bi ti samo altaj.
- Kaj? - Mobilni radiotelefon.
- Ne da se ga izslediti. - Kako ga dobim?
Imajo ga samo vodilni politiki.
- Teh pa tu ni veliko, ne? - Ne.
- Ob jezeru Vože pa so. - Vože?
Veliko članov vrhovnega sovjeta ima tam dačo.
- Je to blizu? - Na pol poti od tod do Moskve.
Krasno. Altaj bova ukradla. Poklical bom veleposlaništvo, ki me bo spravilo ven.
- Kaj? - Ti bi se rešil, jaz pa…
Saj res. Kaj, če te odpeljem v ZDA?
- Sovjeti ne morejo iz države. - Ne, ampak sestreljen pilot sem.
Junak bom. Najbrž me bodo odlikovali. Veleposlaništvo me ne bo zavrnilo.
Žal ni tako preprosto.
- V Moskvi imam hčer. Ne grem brez nje. - Z nama bo šla.
Ne bo šla. Ne verjame, da sem se spremenil.
Govori z njo, prepričaj jo.
Rusi ne razkrivajo zlahka čustev tako kot vi.
Sanjaš, da bi postal Američan.
Začni se vesti kot Američan. Nick, mi boš pomagal?
Zelo mamljivo, pa tudi nevarno.
Ni že čas, da "odletiva na nevarno območje"?
Kenny Loggins.
- Razumel sem šalo. - Velja?
Dovoli, da spijem, preden se odločim.
Seveda. Na to pijem.
Do dna.
Daj no, kozarec je čisto majhen.
Želite, tovariš?
Aleksander Volkov, državna varnost. Smem?
- Domnevam, da živite sami. - Ja.
- Za kaj gre? - 12 km proč je strmoglavilo letalo.
Stanovalce sprašujemo, ali so kaj videli.
- Ne. - A tako.
Moja hči Ana.
Ste bili v KGB?
- Kako… - Vaš pečatni prstan.
Kateri oddelek?
Skupina Alfa.
Hvala za služenje. Zakaj ste odšli?
Moj um ni bil več tako oster.
Meni se zdi še vedno oster.
Kaj je spodaj?
- Klet. - Bodite tako prijazni.
Prazna je.
Prav.
Dobil sem vas!
- Samogon? - Ja…
Veste, da je kuhanje žganja prepovedano?
- Oprostite, tovariš Volkov. Nisem vedel… - Prosim.
Dogovoriva se. Spijva kozarček skupaj,
pa bo to najina skrivnost.
Seveda.
Okusim peso.
Najlepša hvala.
Spominja me na žganje, ki smo ga pili v Pragi leta '68.
Bil sem komaj nižji poročnik.
Dva meseca smo čepeli v vojašnici, brez dela.
Zato smo pili.
To gotovo pogrešate.
Tovarištvo. Žrtvovanje za domovino.
Vsak dan premišljujem o tem.
No, hvala za gostoljubje.
- Naprej moram iskati. - Seveda.
Domnevam, da boste tu, če vas bom še kaj rabil.
Če se boste česa spomnili, me pokličite.
Želim vam veliko zdravja.
Vam in hčerki.
Kristus. Bal sem se, da ga boš povabil na večerjo.
- To je slabo. - Saj je odšel.
S tipi v baru bo govoril. Prepoznali naju bodo. Takoj morava stran.
Ta samogon zadane v živo. Od spredaj in zadaj, Nick.
- Ne vem, ali je taka vožnja varna. - Ni časa za varnost.
Tvoja brada mi gre v usta.
Bi lahko dal roke na volan ali malo upočasnil?
Ne veva, ali so naju že povezali. Videz morava spremeniti.
Saj ga bova, če trčiva ob drevo.
- Koliko traja vožnja do Vožeja? - Tri dni.
Midva bova prišla v enem.
Kako?
- Ne bova šla z avtom. - Kaj delaš?
- Moj avto bodo iskali. - In?
- Raje izstopi. - Kaj? Zakaj?
Ja.
Je to jezero?
Lahko bi mi povedal.
Mislil sem, da poznaš klasično brisanje sledi. Pilotov ne urijo v tem?
Ne, ne urijo nas skrivanja letal v zamrznjena jezera.
Kam greva?
Na železniško postajo.
Še vedno imam v ustih tvojo brado.
Pregledujemo severne in vzhodne robove gozda.
Drugi pilot je pristal tu.
- Ste našli truplo? - Preživel je.
Sneg je zakril njegove sledi.
- Njegov škorenj. - Čakamo na opremo, da ga snamemo.
Primi.
Poišči njegovo fotografijo.
Pokaži jo agentom KGB.
Naju niso mogli sestreliti bliže meji?
- Vaju? - Ja. Kopilota sem imel. Sandersa.
- Ni preživel. - Žal mi je.
Zoprn tip je bil, vseeno si tega ni zaslužil.
Za pilota lovskega letala moraš biti pogumen.
Najbrž že. To sem si vedno želel početi.
Ne, hotel sem izdelovati ladje za mornarico, kot oče.
Ko sem imel osem let, me je peljal na ladjo Randolph
gledat pristajanje F-9.
Fantje so se sprehajali po palubi,
v rokah so imeli čelado, in vsi, tudi moj oče,
smo jih gledali kot bogove. To je bilo to. Bil sem očaran.
Torej si hotel biti bog.
Državi sem hotel služiti. To najbrž razumeš.
Jaz sem svoji služil iz strahu. Rekli so, da nas bodo ZDA uničile.
Da bosta vaš pohlep in brezdušnost uničila človeštvo.
Nam pa, da ste zobci morilskega stroja.
- Obema so lagali. - Meni že ne.
Saj je Hruščov rekel: "Pokopali vas bomo."
Reagan pa, da smo zlo carstvo. Res misliš, da smo vsi zli?
Možgane so vam oprali. Produkt sistema ste.
Ti pa nisi produkt sistema, Troy?
Ne manipuliraj z mano, KGB.
Oči si bom odpočil.
Zbudi me, ko prideva v Starokostantinov.
Ne vem, zakaj te ne bi.
Nick. Zbudi se.
V drug vagon morava.
Zdaj bom dobil herpes.
Nick, zbudi se, resno.
Ne poglej v mapo.
Prijateljem kaže.
- Si se naspal? - Tovariši, sem častnik KGB.
Zapornika peljem v štab.
- Zakaj bi ti verjeli? - Zakaj bi lagal tovarišem?
Poslušaj me. To počnem, da bi verjeli,
- da si zapornik. - Prav.
Ampak ta trik ne bo trajal dolgo.
Čez pol minute bomo v predoru. Za hip bo tema, preden prižgejo luči.
- Ej! - Zelo žal mi je.
- Kaj, hudiča? - Stekla bova v sprednji del.
Tovariš. Dokument je potekel pred desetimi leti.
- Res? - Oba bom pridržal.
Zakaj?
Tam sta! Ustavite ju!
Si naju spravil na vojaški vlak?
Skočiti morava.
Prav. Na tri, dve, ena.
Jezus.
- Vlaka bo konec. - Upajva, da bo predora prej.
Skoraj zunaj sva.
Mogoče bi morala počakati na konec hladne vojne.
Prenočišče morava najti.
- Je tu Red Roof Inn? - Ne vem, kaj je to.
- Kam greš? - Iščem zavetje.
- Jih poznaš? - Ne. Le kako?
- Kaj si ji rekel? - Da sva premražena in lačna.
- In naju je povabila noter? - Pa si rekel, da smo vsi zli.
- Dober tek je zaželela. - Ne, hvala.
Prav.
- Je to pametno? Američan sem. - Rekel sem, da sva bratranca.
Kaj, če so videli mojo sliko po televiziji?
A vidiš kje televizor?
- Lahko bi bil v drugi sobi. - Vidiš drugo sobo?
- Ne vidim. - Prosim.
Hvala. Zelo okusno zgleda.
Kaj je mulcu? To najbrž niso njegovi starši.
Čeprav bi to veliko pojasnilo.
Gorgo mu je ime. Njegovi starši so šli iskat delo v Moskvo.
Zato je pri starih starših.
Živjo, Gorgo. Kako si?
Prav. Umaknil jo bom.
Starši pošiljajo denar, ampak vsak dan je boj.
Včasih se morajo odločiti med premogom za peč in hrano. Ja.
Zakaj so naju potem povabili?
Če bi kdo v ZDA potrkal na vrata, ker rabi pomoč,
ga ne bi povabili noter?
Seveda bi.
Hvala.
Zanimivo, kaj vse vas naučijo za boj proti nam, o nas pa nič.
Veš, kaj je kormoran?
Kaj? Nocoj te sploh ne razumem.
Kormoran se potopi 18 m globoko, ko lovi ribe,
za več kot minuto. Čisto zunaj svojega elementa je, ranljiv.
Ampak da bi ptica razumela ribe,
mora plavati z njimi.
Takole.
Bomo spali v isti sobi?
Vože je malo naprej.
To je… Za vas. Vzemite.
Ne, to je najmanj, kar lahko naredim. Vzemite.
Prav. Hvala.
To je bilo pa prijetno. Da ne bo gospa ljubosumna.
Pojdita že.
Lepa gesta. Vredna je več, kot bo zaslužil v enem letu.
Mogoče bosta lahko Gorgu kupila kletko s ključavnico.
Smili se mi.
- Gorgo? - Ja, Gorgo.
- Demon je. - Nenavaden je.
Demonu sem gledal v oči.
To ni zasebno varovanje, ampak KGB.
Samo aparatčik bi imel tako varovanje.
- Kdorkoli že živi v dači, ima altaj? - Verjetno.
Na dovozu ni avta. Tipa ni doma, v mestu je.
- Zdaj je čas. - Kako jih boš obšel?
Patruljirajo po vzorcu vosmerka.
Počakala bova na luknjo v seredini.
- Ti bom sledil? - Ja.
- Kaj delaš? - Njihov kanal iščem.
Tu je.
Greva!
Si se tega naučil pri KGB?
Ne, pri pionirčkih. To so nekakšni taborniki.
Mi smo se pri tabornikih učili, kako iz lesa narediš voz.
- Če bi kdaj prišlo prav. - Pa ne bo.
- Tudi to si se naučil pri pionirčkih? - Pri KGB.
- Zgoraj prebrskaj. Ostaniva v stiku. - Razumem.
Čakaj. Ne vem, kakšen je telefon.
- Kovček, velik kot dojenček. - Prav.
Pa prav to so obesili?
Lepo.
Nick.
Troy, telefon imam.
Dobro. Poklical bom terapevta za tega fanta.
- Primi. - Krasno.
Ko bova dovolj daleč, boš lahko poklical.
To ni njegova žena.
Spolna delavka je.
Vidim, hvala.
Zdaj ko sva se zbližala, mi mogoče lahko poveš, zakaj ti pravijo Morilec.
Resno? Me to res sprašuješ zdaj?
- Zelo radoveden sem. - Osebno je.
- Mislil sem, da sva si blizu. - Pa si nisva.
- Slači ga. - Prav. Ne rabim podnapisov.
Upajva, da je samo predigra in da bosta imela spolni odnos zgoraj.
Zaradi tvoje tople sape me peče uho.
Sranje, moja družina.
- Rekel si, da pride jutri. - Hitro!
Ne sem! Videla te bo. Sem!
Sem gre.
- Kdo sta? - Vlomilca.
Nadja. Kaj delaš tu?
Prej smo prišli, da bi se izognili prometu. Nisi vesel?
- Seveda sem. - Glava me boli. Vino bi.
Prinesel ti ga bom. Sedi.
Zdaj pa še on.
- Že od zjutraj me boli glava. - Prosim, ne jamraj. Kot otroka si.
- Kopel ti bom pripravil. - Ne priganjaj me. Vožnja je bila naporna.
- Ja? - Klic za vas.
- Ob tej uri? - Če je res ta, kot pravi, se oglasite.
Tu generalni konzul Hennessy. S kom govorim?
Tu poročnik Troy Kelly, mornarica ZDA, številka E02-77-41.
Potrebujem takojšnjo evakuacijo.
Čakajte, linija mogoče ni varna.
Kličem po ruskem altaju. Ne morejo nama prisluškovati.
- Le kako ste ga dobili? - Ni pomembno.
Kako hitro me lahko rešite, če vam dam približno lokacijo?
Čakajte. Ni tako preprosto.
V tajni operaciji ste. ZDA ne smejo priznati, da ste tu.
Če bi vas rešili, bi priznali, da smo vohunili.
Kaj pa naj?
Prečkajte mejo ali pridite na veleposlaništvo v Moskvi.
Lahko vas spravimo domov. Imate vozilo?
Ja, imam.
Še nekaj. Z mano je neki Rus.
Pomaga mi.
Nick, Nikolaj Ustinov. Njemu in njegovi hčeri sem obljubil azil.
- Z veleposlanikom bom govoril. - Dajte. Poklicala vas bova v Moskvi.
Kje te bodo pobrali?
Na veleposlaništvu v Moskvi. K njim morava.
Saj si junak. Zakaj ne pridejo pote?
Očitno bi preveč tvegali.
Po hčer morava. Rekel ji bom, naj mi po odzivniku pošlje naslov.
- Ne veš, kje stanuje? - Veliko se seli.
- Imam pa dobro novico. - Povej.
- Kasetofon imava. - Dvanajst ur ene kasete.
- Kdo je očka v pesmi? - To se tudi jaz sprašujem.
Danes je prepozno za veleposlaništvo. K moji hčeri greva.
- Če nama bo dovolila. - Je Moskva vedno tako jezna?
Na prvomajsko parado se pripravljajo. Praznovanje sovjetske moči.
Ulice bodo polne vojakov in orožja.
V ZDA imamo za zahvalni dan ogromen balon v obliki Snoopyja. Dolgčas.
Rajši izklopiva tole.
Tu so ukradli telefon altaj podpredsednika Duhova.
90 km južno od tod
je železnica, kjer so se naši spopadli s tarčo.
- Čas ropa? - Približno 21.00.
Klic na veleposlaništvo ZDA ob 22.14, ko je bilo nadzor izklopljen.
Gotovo je bil on.
K nam prihaja.
- Generalnega sekretarja bom obvestil. - Ne.
Sam bom sprejel ameriškega gosta.
Tu je lepo.
Ni lepo.
- Čemu? - Za mano.
- Je res 709? - 809 je. Po stopnicah greva.
Pridi.
Veš, ko si zapeljal na led in brez opozorila potopil avto?
Podobno se mi zdi.
Živjo, Ana.
- Imaš varno hišo, kamor lahko gremo? - Ja.
Živjo.
- Zakaj vse to? - Pred stavbo so bili štirje agenti KGB.
Ne bodo nas ujeli.
Osmo nadstropje.
Ga imaš v najemu?
Ana, pridi.
Troy sem.
- Ana. - Me veseli.
Zjutraj bo Troy po altaju poklical veleposlaništvo
in lahko bomo za vedno odšli.
- Si res pilot letalstva ZDA? - Ne, mornarice.
Imamo letala in ladje. Zmedeno je, vem.
Veš, ko sva nazadnje govorila?
- Zakaj misliš, da bom šla s tabo? - To je priložnost za nov začetek.
Nisem taka kot ti.
Nočem se skrivati v gozdu.
- Raje bi izboljšala domovino. - Tu boš v nevarnosti.
Vedno sem bila v nevarnosti.
Pojdi v ZDA, če hočeš.
Za marsikaj se lahko počutiš krivega. Ne pa za to, ker me boš pustil tu.
Štedilnik dela?
- Boš tudi to vrgel v zrak? - Čaj bom skuhal.
Čaj pa bi.
Si borka za svobodo?
Delam v organizaciji za človekove pravice.
- Je to tu dovoljeno? - Prepovedo lahko samo to, za kar vedo.
Kaznujejo pa lahko samo tiste, ki jih ujamejo.
Zato zaposlijo take, kot je moj oče, da nas izvohajo.
- O bog, si se sam zašil? - Ne, tvoj oče me je.
Uril se je za zadajanje ne za zdravljenje ran.
Hvala, da smeva prespati tu.
Kaj pa naj bi? Očetove tovariše sta pripeljala pred vrata.
- Bivše tovariše. - Ja.
Ne vem, kaj ti je rekel oče, ampak ne bi mu preveč zaupala.
- Ja. - Laganje je njegova služba.
Razumem, po drugi strani pa mi je v zadnjih dneh stokrat rešil življenje,
zato ga ne bom obsojal.
Ja. Upam, da se boš varno vrnil k družini.
Nimam družine, samo očeta.
Res? Čeden ameriški pilot kot ti?
Domnevala sem, da imaš ženo in otroke
in hišo z lepo leseno ograjo.
Ne, samski sem. Stanovanje, kovinska ograja. Predan sem delu.
Videti je, da se ti splača.
Hvala.
Pa ti? Imaš fanta?
- Niso moj tip. - Noben moški?
Ker te že skrivam, tudi ti skrivaj mojo skrivnost.
Pa Nick ve?
V SZ je homoseksualnost nezakonita. Za izvrševanje tega zakona skrbi KGB.
Ja.
Ana je krasna, mimogrede. Veliko obzirnejša je od tebe.
Izjemno dekle je. Obžalujem, da se ne razumeva.
Ona najbrž tudi.
Ne vidiš, kaj delaš?
- Delaš enako napako kot Maverick. - Maverick iz Top Guna?
- Poznaš še kakšnega Mavericka? - Ne.
Po Goosovi smrti je Mava prežemala krivda, ker ni ravnal drugače.
Obžaloval je, kaj vse mu ni povedal. Ampak bilo je prepozno.
Še je priložnost, da govoriš z Ano.
In, kdo ve,
mogoče bosta odkrila stvari, ki jih ne vesta drug o drugem.
Kaj pa?
Osebne stvari.
To, da so ji všeč ženske?
- Veš? - Ja, od nekdaj.
Zato sem pustil KGB. Kako naj delam za sistem, ki ima mojega otroka za zločinca?
Zakaj… Zakaj nista govorila o tem?
Če bi Ana hotela govoriti o tem, bi načela to temo.
Ne gre tako. Ti si oče.
Pokaži ji, da ji tega ni treba skrivati pred tabo.
So vsi lovski piloti tako tankočutni kot ti?
Ja.
Lahko govoriva?
Prav.
OČE, POKLIČI ME, KO PRIDEŠ V ZDA.
IN NE SKRBI ZAME.
Našo stavbo varuje KGB,
zato pridite ob 9.00 naravnost k vratom.
Dobili boste napotke in odpotovali v Ramstein.
- Juhu. Hvala, gospod. - Ne odložite še.
Z veleposlanikom sem govoril. Žal ne moremo dati azila civilistu.
Ne razumete.
Brez Nicka ne bi bil tu. Obljubil sem mu, da ga bom spravil v ZDA.
Razumem, ampak Nikolaj Ustinov ni navaden državljan.
- Ste vedeli, da je bil KGB? - Ja. Povedal mi je. Pa ni več.
To je zelo občutljiv trenutek v odnosih med ZDA in SZ.
Če damo azil agentu KGB, bivšemu ali sedanjemu…
Se hecate?
Zelo dragocen je. Okno v sovjetske operacije.
Zvezane roke imam. To je ukaz od zgoraj.
Kaj naj mu rečem?
Zaupa meni in ZDA. Če ga pustim tu, nismo drugačni od njih.
- To je neumnost. - Prosim, potrdite, da boste tu ob 9.00.
Prišel bom.
Samo še malo.
Nick, preden prideva tja…
Veleposlaništvo ni imelo dobre novice.
Je to slepa ulica?
Kaj je to?
- Mislil sem, da sva prijatelja. - Nick, izdal si me?
Mene in hčer si vrgel volkovom.
Daj no, Nick. Ne, ne, Nick.
Kaj si naredil?
Pusti me! Nick!
Nismo se tako zmenili.
Pojdite po Volkova. To je nesprejemljivo.
Glej, kdo je tu.
- Si zdaj zadovoljen, da si poklical? - Obljubil si, da me boš spravil ven.
- Prepričal bi jih, da te spustijo noter. - Povedal bi mi, da mi ne dajo azila.
- Potem me ne bi peljal tja. - Vidiš? Ti tepec.
Prisežem, da te nisem hotel kar pustiti.
- Nisem tak. - Ne vem, kdo si.
Ja, veš. Top Gun sem. Maverick sem. Rad me imaš.
To je samo film. Zdaj to vem.
Nick…
- Gospoda. - Rekli ste, da me boste izpustili.
Saj vas bomo. Enega od vaju.
- Kaj je to? - Priznanje. Piše, da je bil vaš cilj
vstopiti v Kremelj in ubiti predsednika Gorbačova.
V vašem pa piše, da vam je to razkril.
To ni res.
Če bo dovolj ljudi verjelo, bo to konec gibanja glasnosti.
Odprtost. Pa smo noter spustili zgolj razkol in nered.
Ko bosta podpisala, bomo lepo poskrbeli za vaju.
Nova identiteta ter nepredstavljivo udobje in razkošje.
Zelo grd človek ste. In to je grd predlog.
Država vas je prepustila samemu sebi
- na sovražnikovem ozemlju. - Poznam svojo nalogo.
Pa vaš oče?
Je vedel, da ga država ubija in noče prevzeti odgovornosti za to?
- Kaj ste rekli? - Pozanimali smo se.
Harold Kelly.
Leta 1983 so mu diagnosticirali maligni plevralni mezoteliom.
32 let je delal v ladjedelnici v San Diegu
in bil vsak dan izpostavljen velikim količinam azbesta.
So za to krive ZDA?
Vedele so, da je nevarno, pa so to prikrivale, ker so prihranile.
Kako to veste?
To je kopija strogo zaupnega pisma vašega ministra za mornarico iz leta 1956.
Saj sem rekel, pozanimali smo se. Države so kot ljudje.
Da bi preživele, naredijo, kar morajo.
Vprašanje je, ali boste vi tudi.
Preden sem prišel, sem mislil, da poznam to državo.
Nečesa pa nisem vedel.
Nisem vedel, da so tu dobri ljudje.
Ki tvegajo življenje, da bi pomagali tujcu.
Ne, ne bom podpisal.
Ne zaradi svoje države, ampak zaradi vaše.
Pa vi, tovariš?
Vdanost ste dokazali, ko ste ga ovadili.
Boste naredili zadnji korak za državo?
Za družino.
Kaj je vdanost? Vaja za bedake.
ZDA. Rusija. Vse je sranje. Nihče ne more uiti pred samim sabo.
Če bom s tem zavaroval družino, bom podpisal.
- Nick. - Ni vseeno?
Odlično.
Pri KGB ste se dobro izurili.
Naučili so me tudi, da sovražniku nikoli ne dam ostrega predmeta.
Jebenti, sem vedel, da blefiraš.
- Res? - Ne, ampak hvalabogu.
- Nisem ti odpustil. - Enako. Kaj ti bo to?
Če bova preživela, bo to zagotovilo, da on ne bo.
- Si pripravljen? - Ne.
Kje sva?
Črna stavba KGB za manj uradna zaslišanja.
- Volkov dela na svojo roko? - Svoj načrt ima. Ampak to poznaš.
Ti si poklical mučitelje.
Stoj! Stoj!
- Greva na veleposlaništvo? - Tam bodo agenti KGB.
- Iz države morava. Kje je letališče? - Šeremetjevo. 12 km stran.
Prav. Avto rabiva.
Avto lahko ustavijo. Nekaj večjega rabiva.
- Tank boš sunil? - Nanj lahko streljajo.
Na vse lahko streljajo.
Na vse pa ne.
Ne.
Dvomim, da bodo streljali v jedrsko raketo.
Dvomiš?
- Kaj si mu rekel? - Da mi je povozil dojenčka.
To ti je prišlo na misel? Kaj je s tabo in dojenčki?
O bog.
Ven!
Vse enote za transporterjem!
Ne streljate nanj!
- Ga vidiš, ne? - Oja.
Avtobus, avtobus!
Bi se pogovorila?
O čem pa? Vse sem tvegal, da bi te rešil, pa si me zafrknil.
Smešno, kolikor se spomnim, si ti zafrknil mene.
Ker nisem dobil azila zate, si me vrgel v ječo.
Obljubil si, da naju bo tvoja država zavarovala.
Izkazalo se je, da moja država ni popolna.
Požvižga se na mojega očeta, nate in name.
Če sem čisto iskren do sebe,
sem mogoče samo hotel domov.
Mogoče sem sebičen.
Lahko bi ti povedal, ker si moj prijatelj.
In to prijatelji počnejo.
Umakni se.
Veš, zakaj mi pravijo Morilec?
Ko sem kot nižji častnik prvič pristal na letalonosilki,
sem bil ponosen nase.
Stopil sem iz letala
in ker nisem gledal pod noge, sem z ritjo navzdol padel v odprtino na krovu.
Vzdrževalca sta mi pomagala ven. Pogledal sem, ali je kdo videl,
in spet padel z ritjo navzdol. Spet sem padel v isto odprtino.
- Ne razumem. - Padel sem z ritjo navzdol: ass in.
Dvakrat. Razumeš?
Ass, ass, in.
Sramotno.
Tega nisem povedal še nikomur zunaj vojske.
To, da sem ti povedal, je gesta.
Gesta?
Zaupanja.
Zaupaš mi, da ne bom govoril o tvoji sramoti?
Ja.
- Boš spet potegnil za ročico? - Hvala, da si povedal svojo skrivnost.
Ass-ass-in.
Lahko izgovoriš skupaj.
Ass-ass-in. Assassin.
Bomba ne bo šla spodaj.
- Kje so zasebna letala? - Z Vnukova letijo.
- Kje je to? - Uro stran.
Potem bova letala s komercialnim letom.
Moj otrok je notri!
O bog!
Bog!
Za mano!
- Zakaj si to naredil? - Kaj?
- Prestregel sem kroglo zate. - Nisi.
Delila sva jo. Z roko ne moreš prestreči krogle.
Zdaj vem. Tudi prej sem vedel.
Bliže k vratom zapelji.
Bliže!
Lahko zapreš vrata?
Koliko pa ga plačujejo?
Ko boš umrl,
se bom spravil na tvojo hčer in ubil tudi njo.
Izdajalec si in bedak!
Ne, Volkov. Jaz moram zlomiti tebe.
Ni tega rekel?
Ne vem, ali ga je to ubilo.
Kdo pilotira letalo?
Avtopilot sem vklopil.
Nekaj sem vklopil.
- Kako daleč je Finska? - Predaleč.
Z izgubo motorja sva izgubili hitrost. Nimava dovolj goriva za Finsko.
- Do kod ga imava? - Do Baltskega morja.
- Lahko pa poiščeva Carla Vinsona. - Kako nama lahko Carl pomaga?
Ni človek. No, bil je. Zdaj je letalonosilka.
Lahko pristane na letalonosilki?
Teoretično ne, dejansko pa… Najbrž tudi ne.
Kapitan, tu izvajalec naloge. Neznano letalo, kurs 110,
30 km, 5000 čevljev.
- Vojaško? - Ne.
- Komercialno je. - Pokliči ga.
Neznano letalo, kurs 285,
približujete se bojni ladji ZDA v mednarodnih vodah.
Kdo ste in kakšni so vaši nameni?
Tu poročnik Troy Kelly, mornarica ZDA.
Potrebujem pomoč in prosim za pripravo palube za pristanek.
Takoj spremenite smer, sicer bomo uporabili obrambne ukrepe.
- Mater. - Kaj?
Midva ju slišiva, oni pa naju ne.
Sliko. Razglasite stanje pripravljenosti.
Brez komunikacij bodo domnevali, da sva sovražnika,
- in naju bodo prestregli. - Lahko popravim. Koliko časa imava?
Dokler naju ne sestrelijo.
Skopa Air, takoj spremeni smer.
- Kako gre? - Teže je kot pri amaterskem radiu.
Prejeli smo obvestilo Interpola.
Letalo ATR 42 so ugrabili z letališča Šeremetjevo.
Izvajalec nalog, pripravi topove.
- Odhajata. - Dobro.
Slabo je. S poti gresta.
Smer 141, sovražno letalo. Vse lafete daljinsko vodene.
Čakamo na dovoljenje.
- Dovoljen… - Tu poročnik Troy Kelly.
- Stoj! - 7741. Pogrešan v akciji. Slišite?
Dobrodošli, poročnik.
SOS!
Zmanjkuje nama goriva. Prosim za pristanek v sili.
V tem? Brez repnega kavlja? Nor je.
- Kakšen je razpon kril ATR-42? - 25 m.
Težko, ampak ni nemogoče.
Tu kapitan.
Umaknite vsa letala na palubi. S polno močjo naprej.
Skopa Air 1628, imate dovoljenje za pristanek.
Čestitam, Troy.
- Domov greš. - Res je.
- Preden pristanem, potrebujem nekaj. - Povejte.
Potrebujem azil za sovjetskega državljana Nikolaja Ustinova.
- Kaj? - Nimam pooblastil za to.
Vprašajte koga na notranjem ministrstvu. Slišite tole?
Dvajset litrov goriva imava.
Saj ste dobili dovoljenje za pristanek.
Zavračam dovoljenje, dokler mi ne ustrežete.
- 15 litrov. - Tip je zmešan.
Pa tudi vojak, pogrešan v boju. Pokličite Meadowsovo. Hitro!
Zakaj to delaš?
Ta hip se lahko postavim za svojo državo samo tako, da se ji uprem.
Hvala.
Brez goriva sva.
Kelly, tu Karen Meadows z notranjega ministrstva.
Generalni konzul Hennessy mi je pojasnil vaš primer.
Ni mi všeč, da me stisnejo ob zid,
- zlasti ne ob petih zjutraj. - Razumem. Oprostite.
Glede na okoliščine vam uradno odobrim zahtevo za azil.
Hvala za služenje, poročnik. Zdaj pa prizemljite letalo.
- Življenje si tvegal zame. - Recimo. Rezervni rezervoar imava.
Zakrilca na 30.
Gorivo na maksimum. Spuščanje po ravnini, v centru!
Kot bi bil v svojem najljubšem filmu.
- Troy. - Ja?
- Lahko si moj kopilot, kadar… - Ne, ne. Ne bo šlo.
- Tega se ne greva. - Razumem.
V veliko čast mi je, da služim tej državi
in podpiram moto mornarice non sibi sed patriae.
"Ne zase, temveč za državo."
Zato sem prepričan,
da bo ta organ javno priznal,
da je vlada pri gradnji vojaških objektov uporabljala rakotvorne snovi.
Poleg tega bi prosil za ustanovitev odškodninske komisije,
ki bi plačala odškodnino vsem, tudi očetu,
ki so za nas žrtvovali svoje zdravje.
Hvala, poročnik. Država je vaša dolžnica.
Vašo zahtevo bomo temeljito preučili.
Oprostite.
Zvijača, ki sem se je naučil od ruskih tabornikov.
Moral bi omeniti, da imam to.
Kopijo strogo zaupnega pisma ministra za mornarico iz leta 1956.
Kjer potrjuje, da je azbest škodil zdravju delavcev v ladjedelnici.
Nekje imam izvirnik, pa ne vem kje.
Zelo škodljivo je.
Bravo.
No? Ti je big mac všeč? Je tak, kot si upal?
Okus ima po Ameriki.
- Kdaj odideš? - Ob zori.
Rad bi jedel kosilo pri Zvonu svobode.
- O tem vsi sanjajo. Zelo lep je. - Res je.
Nimaš več mesecev neizkoriščenega dopusta?
Mogoče so me po tisti zvijači dali za stalno na dopust.
Pojdi z mano. Jedilna miza se zloži v drugo posteljo.
Telefon imam, da se lahko pogovarjam z Ano.
Pa kasetofon tudi.
- Ne, hvala. - Razumem.
Ampak a ni čas, da raziščeš državo, ki si jo tako varoval?
Kaj pa vem.
Daj no, poročnik.
Še ena pustolovščina.
Dovoli, da spijem, preden se odločim.
Seveda.
Zajebavaš me.
Prevedla Lorena Dobrila