ENTONIJS GRASO, TIEK VEIKTA IZMEKLĒŠANA
NEATRADU PIERĀDĪJUMUS
APGABALA ŠEFS DORSIJS
-Graso? -Jā.
Tika iesniegta sūdzība,
kad viņš bija operatīvajā grupā.
-Te taču ir shēma. -Bet nav pierādījumu.
Pat ja Graso nosūtīja Klifu turp,
un, manuprāt, tā bija,
to "Snapchat" saraksti starp viņiem nevar atgūt.
Nē, pie velna.
-Nē, Alija. Piedod, bet... -Viņš nevar
-izsprukt sveikā. -Šī izmeklēšana
-tagad ir vadības ziņā. -Vienreiz jau tos apmuļķoja.
Varbūt pat vairākas reizes.
Vismaz aizbrauksim uz Visahikonas parku un apskatīsimies.
Tik daudz esam parādā Lizijai.
Tom?
Vai paliksi pie manis, kamēr aizmiegu?
Protams.
Tas ir tikai pagaidām.
Nakts vidū neko neizdarīsim.
No rīta brauksim uz parku, redzēsim, ko atradīsim.
Labi?
Tu kavē.
Šorīt tikās Mātes klubs. Mirusi federālā aģente.
Jāsarauj saikne ar ikvienu,
kas var mūs saistīt ar to ķēpu.
Federāļi atnāca vakar un prašņāja par Graso.
Pateicu, ka viņš pēdējā laikā izturas dīvaini un neparasti.
Kad tas notiks, tas nebūs pārsteigums.
Šorīt atklājās vēl kāda lieta.
Ir kāds tirgonis, Lī Vaitheds. Darbojas Redingā.
Vakar notirgojis 11 kilogramus kolumbiešu grupējumam.
Mani avoti ziņo, narkotikas
-nāca no jaunas sievietes. -Aizmirsti naudu.
Vairs nav runa par nolāpīto naudu.
-Mums tagad jāiztīra māja. -Tā ir liela nauda, Vinsent.
Es tikai saku, jums Redingā ir avoti.
Vismaz vērts piezvanīt un pajautāt par to sievieti, pareizi?
Labi. Es to izdarīšu.
Sveiks.
Vai tas, ko domāju?
Kāda man situācija, Vinsent?
-Džeisons vēl ar tevi? -Jā.
Te būs mans piedāvājums.
Tiec galā ar to puiku savu brāļu dēļ,
pirms viņš mūs visus nospiež uz ceļiem.
Ja līdz rītam viņš būs miris, es tevi nemeklēšu.
Per?
Perij?
Sveiks. Duša nedarbojas.
Mazgājos sasodītajā izlietnē.
-Kas tev lēcies? -Nekas.
Es salabošu dušu.
Tā. Ko teiksi?
Liksim zeķes šajā atvilktnē vai...
Es nezinu.
Tā. Apakšveļa, zeķes, pidžamas, T krekli.
-Kā vēl trūkst? -Zobu sukas.
Peldbikšu, ja nolemsim viņu aizvest peldēties.
Un lai viņš kaut ko paņem savai istabai.
Kādas lietas savai istabai?
Plakātus, uzlīmes. Nezinu. Ko vien vēlas.
Kad Ītans un Ema pirmo reizi ieradās,
sociālā darbiniece mudināja, lai ļaujam pašiem izrotāt savas istabas.
Lai viņi justos kā savās mājās.
Cik ilgi taisies viņu te paturēt?
Aizbildnis teica,
ka piezvanīs, tiklīdz atradīs viņam pastāvīgas mājas.
Varbūt trīs nedēļas, varbūt pusgads. Mēs nezinām.
Man jāprasa, jo tas mani neliek mierā,
un man nepatīk, ja mani kaut kas tirda.
-Es zinu, tev riebjas tirdīšana. -Vai atvedi Semu šurp,
lai atlīdzinātu par to, kas notika ar Ītanu?
-Ko? Nē. Nē. -Lai panāktu līdzsvaru visumā...
Nē. Tam nav nekāda sakara ar tavu brāli.
-Pilnīgi nekāda. -Labi.
-Te atkal es. -Labrīt. Esam virtuvē.
Labrīt.
Es uzminēšu, jūs abi nebrauksit uz vakanču gadatirgu.
Es šajā nejaukšos.
Ne gadatirgus, ne operatīvā grupa.
Mēs tikai nokārtojam dažas lietas.
Skaidrs. Kamēr to darāt,
dod man ziņu, ja viņš atkal noveļas vai arī neatceras savu vārdu.
Katrā ziņā.
Jauku dienu.
-"Eagles" un "Cowboys". 20-20. -Ej augšā.
-Džeiks Eliots, 60 jardi. -Mēs nokavēsim.
-Tas ir neizšķirts. -Mamm!
Jūs zināt savu tēvu.
Atved jūs, kad ienāk prātā. Ja kavēju sekundi, uzreiz ārdās.
-Sveiks, tēvoci Ent. -Sveiki! Sveiks, draudziņ.
Sveiks, tēvoci Ent.
-Neaiztiec man matus! -Ko tu te dari?
Man te netālu ir darbs. Nolēmu pieskriet.
Puiši, augšā! Taisieties! Veicīgi.
Nē, nē, nē.
-Viss labi? Netaisi nepatikšanas? -Jā. Daru, ko varu.
Nāc šurp, lai redzu tavu seju.
Kas ir labs?
Skaitu sekundes, līdz sāksies laimīgā stunda.
Kur tu biji? Trešdien tev zvanīju.
Jā, piedod. Biju iestrēdzis sasodītā operatīvajā grupā.
Tu ar kādu satiecies? Iepazinu vienu meiteni sporta zālē. Hloja.
-Viņa... -Frenkij, nekad vairs.
Atceries iepriekšējo, ko sarunāji? Kaķsievieti?
-Kādu kaķsievieti? -Tu zini. Tu zini.
Hlojai riebjas kaķi.
Pirmais, ko viņai pajautāju: "Vai tev patīk kaķi?"
Kas tā par skaņu? Atlikušo mūžu gribi būt viens?
Neesmu viens. Man esi tu. Man ir puikas.
Tu esi vienīgais, kuru pazīstu, kurš aktīvi izvairās no pārgulēšanas.
Jā.
Kas notiek?
Paklau...
Atklāsies dažas lietas.
Par mani.
Pēc visiem šiem gadiem atklājās, tas biji tu,
kurš zaga no baznīcas ziedojumu kastītes?
Nē.
Jēziņ, Ent, kas par lietu?
Atceries, kad mamma saslima,
un mēs gribējām viņu pārcelt
no tā ūķa Kramlinā?
Un mēs atradām to vietu Rednorā ar skatu uz dārzu.
-Jā, tavs draugs pazina kādu... -Jā, man nebija drauga.
Es samaksāju.
Tāpat kā, kad šī māja bija pieejama, un tev ar puikām
vajadzēja tikt prom no Krisa.
Tas nebija kaut kāds kolēģis, kurš visu sarunāja.
Es samaksāju.
Ar naudu, ko dabūju, izlīdzot cilvēkiem, ar ko nevajadzēja sapīties.
Un tagad manis dēļ
nogalināja to meiteni.
Ak Dievs.
Un...
Tu saki, policija zina, tu...
Nē, viņi to nezina. Es viņiem pateikšu.
Ent, tu tikai...
-Ja tu brīdi pagaidītu... -Nevaru, Frenkij.
Vairs nespēju ar to sadzīvot.
Es smoku, saproti?
Mamm, tu gatava?
Kāpiet mašīnā! Tūliņ nākšu!
-Tu teici, mēs kavējam! -Kāpiet mašīnā!
Jēziņ.
Ej, esi pie puikām.
Tiksimies vēlāk.
Entonij, es zinu, kas tu esi. Lai ko viņi teiktu, es zinu.
Vai pēc darbalaika beigām te kāds ir?
Nē. Mēs beidzam ap saulrieta laiku, ap astoņiem deviņiem.
Nosūtīju dažus cilvēkus izlūkot, kad piezvanījāt.
Keisijs to atrada.
Kāpēc to atklājam tikai tagad?
Te ir ceļi 80 kilometru garumā.
Ja nemeklējat ko konkrētu, neatradīsit.
Pārbaudījāt numurus?
Jā. No tovakar nozagta auto.
Tā.
Tom.
Izskatās pagalam. Diez vai kaut ko no tā iegūsim.
Cik jums te ir hektāru?
1400.
Tik vēlu vakarā tādā nomalē,
cik telefonu fiksēja šie mobilo torņi?
Ne daudzus.
Pārbaudīsim datus. Redzēs, ko atradīsim.
Detektīv, jums tas jāredz.
Kāds ir plāns, Per?
Sveiks.
Nedomāju, ka ir gudri te vēl uzkavēties.
Es domāju par to somu.
Robijs pārdeva tās narkotikas, pirms turp aizbrauca.
Loģiski, vai ne?
Domājam, tās ir pazudušas, un nemeklējam.
Ja pārdeva, kur ir nauda?
Var būt tikai vienā vietā. Pie Meivas.
Zvani Breikeram. Saki, tiekamies Alentaunā, pie šosejas.
Apciemosim viņu.
Pagaidi. Kur tu atradi to somu?
Kā to saprast, tajā nekā nebija?
Kas ir Meivas mājā? Labi, paņemšu Donnas mašīnu.
-Svētie bambāļi! -Zinu. Esmu pārbijusies.
Tātad tā sieviete vienkārši atnāca pie tevis un teica:
"Te būs miljons dolāru?"
Jā. Nekad mūžā nebiju viņu satikusi.
Ko taisies ar to darīt?
Es nezinu.
Daļēji gribas atdot to visu kruķiem un pielikt tam punktu.
Bet es arī zinu, Robijs nomira, lai mēs to dabūtu.
Varbūt nevajag to pakāst.
Tad paturi to.
Jā, bet kāds noteikti zina par šo naudu.
-Kāds to meklē. -Noslēp to.
Kaut kur netālu no mājas,
kur vari to uzmanīt.
Noglabā to tur.
Un gaidi.
Pusgadu, gadu.
Ja kruķi atnāks un to atradīs,
tu nezināji, ka tā tur ir.
Robijs to noslēpa.
Un, ja neviens neatnāks,
tad ej un sāc jaunu dzīvi ar bērniem.
Paskaties uz šo.
Kāpēc pētu mobilo sakaru torņu datus?
Tas ir no torņa Visahikonas parkā.
Tas numurs tur fiksēts 23.03.
-Telefons pieder Rejam Laimenam. -Paga. Rejam Laimenam?
Kā viņa telefons tur nokļuva?
Vai mēs to neizmantojām saziņai ar Klifu Beilija parkā?
Nē. Mēs domājām, ka izmantojam.
Ak Dievs.
Lai ko jūs gribat pateikt,
labāk pasteidzieties un sakiet.
Telefonu samainīja. Graso.
Tāpēc Klifs tovakar neieradās.
To var pierādīt, tikai iekļūstot pierādījumu glabātavā.
Mēs to vairs nevaram operatīvās grupas izmeklēšanas dēļ.
Nu taču, Keta. Tu zini, kā tās notiek.
Bez tā Graso izspruks sveikā.
Zinu. Mani tikai tracina tas, ka jāceļas no šī dīvāna
un jāvelk kājās īstas bikses.
Velns.
Pa vienai ik pēc astoņām stundām. Kad pēdējoreiz iedzēri?
Tu esi mans grāmatvedis? Dod šurp tabletes.
-Ir vēl viena lieta. -Kas tad atkal?
Mums vajag atpakaļ mūsu šaujamos.
Skaidrs.
Tu man palīdzēsi augšstāvā uzvilkt bikses.
Nāc, nāc. Varēsi to darīt ar aizvērtām acīm.
Kāpēc man zvanīji, Donna?
Breikers šeit slēpjas.
Dzirdēju, kā šorīt runā pa telefonu ar Džeisonu.
Par Meivu.
Par Meivu? Kas ir Meiva?
Billija Prendergrasta meita.
Viņa ir tikai meitene. Viņai ar to visu nav nekāda sakara.
Skaidrs.
Viņš teica, ka viņi brauks pie viņas.
Kur viņi ir?
Donna, nečakarē mani.
Kur viņi ir?
Viņi aizbrauca uz manas mammas veco māju.
Kur?
Straudsbērgā.
Bišopholovas ceļš.
-Kāpēc viņi brauc pie Meivas? -Es nojaušu, kāpēc.
Bet viņi netiks tik tālu.
Jā?
Te es.
Ir kādi jaunumi?
Džej, viņi...
Breik, kas par lietu?
Viņi atrada Erinas līķi, Džej.
Daiera karjerā.
Un viņi atrada ne tikai to.
Džej?
Džej, tu vēl tur esi? Džej?
Džej! Mums jābrauc!
Zinu, ko tu izdarīji.
Es zinu!
Viņi brauc.
Labi, ar vēl vienu vajadzētu pietikt.
-Ko teiksi? -Vēl vienu.
Skaidrs. Tu katru nakti gulēsi zoodārzā.
Vai tavam brālim patīk dzīvnieki?
-Ītanam? -Jā.
Viņš šajā rajonā gadiem staidzināja suņus.
Vienreiz Haimriha kundzei pazuda suns.
-Tu to atceries? -Jā.
Mēs visi beigās pārstājām meklēt, bet ne Ītans.
Viņš palika ārā visu nakti ar savu mugursomu un lukturi.
Viņš atrada to suni Četemas parkā.
Man tā gribas ēst.
-Paēdīsim pusdienas? -Jā.
Mums ir zemesriekstu sviests un želeja...
-Varam aiziet uz "Dairy Queen"? -Ak kungs.
-Ko? -Ko?
Neesmu tur bijusi tik ilgi.
Kāpēc?
Nu, man bija bērniņš.
Kad tev piedzimst bērniņš,
ar tavu ķermeni notiek jocīgas lietas.
Tu tikai gribi, lai tas atkal ir tāds pats kā pirms tam.
Tādēļ nevajag ēst saldējumus, un es nesaprotu, kāpēc...
Kāpēc jums to visu stāstu?
Nāciet, iesim uz "Dairy Queen".
Es nolocīšu saldējumu ar zemesriekstiem.
Tu man nepateici par Semu.
Jā, mēs...
Mana sieva Sūzena un es, pirms viņa...
Mēs bijām reģistrēti audžuvecāki.
Nodomāju, labāk pie manis nekā pie kāda cita, saproti?
Jā, tas ir labi. Priecājos, viņš ir pie tevis.
Tā. Reja Laimena telefons. Pamēģini.
Nekā.
Velns.
Tas ir nomainīts.
Mums jāatrod īstais telefons.
Tam vajag kratīšanas orderi.
To pieprasa galvenais aģents un apstiprina...
Vai arī apķērīgs, jauns analītiķis,
kurš grib tikt pie paaugstinājuma, pirms priekšniece atvaļinās.
Sindij...
Velns.
Gribu, lai izdari kaut ko, ko mēs nedrīkstam,
-bet tu to darīsi, skaidrs? -Skaidrs. Jā.
Lieliski.
-Sveika. -Reja Laimena telefons
pēdējo reizi fiksēts sestdienas naktī 12.58.
-Fauntinā, Roksboro. -Kur tas ir?
-Fauntinstrīta ir šeit. -Jā.
Graso māja. Divu kvartālu attālumā.
Mēs braucam pie Graso.
Izseko viņa telefonu. Ja pārvietojas, gribu zināt.
Vai es vēl varu pateikt, šī nav laba doma?
Labas domas man jau sen ir pagātnē, Keta.
-Kur tagad esi? -Pie Graso mājas.
-Ir kāda ziņa no Redingas par to naudu? -Tev bija taisnība.
-Mums ir pavediens. Mani puiši darbojas. -Nu redzi?
Nepriecājies, ka mudināju parakt dziļāk?
Paturi to prātā, kad dalīsi to naudu.
Tiksim galā ar šo visu, tad ķersimies pie naudas.
Ent?
Entonij?
Apsēdies. Sēdies.
Še. Gribi kolu? Droši.
Nu re.
Kāds bija plāns, Maik? Radīt iespaidu, ka darīju sev galu, un tu
vienkārši mani atradi?
Nesaprotu, kā tu varēji tik ilgi to turpināt, Maik.
Divi gadi man šķiet kā 20. Neguļu, neko neēdu.
-Kājas visu nakti raustās. -Es arī tā mēdzu justies.
Tu atrodi racionālu pieeju. Palaidu savus trīs puikas koledžā.
Jā, es to zinu.
Paklau, es runāju ar izmeklētājiem. Rīt iešu pie viņiem bez advokāta.
-Pagaidi, pagaidi. -Man pietiek, Maik. Pietiek.
Paklausies. No tā vēl ir izeja.
Džeisons un Perijs miruši.
-Zinām, kur ir nauda. -Kā tu zini, ka miruši?
-Robijs Prendergrasts pārdeva to mantu. -Paga. Kāda nauda?
Atdeva naudu Meivai, sava brāļameitai.
Vinsenta puiši šobrīd brauc turp.
-Pie Meivas? -Jā. Tev tas nav jādara.
-Kurš brauc pie Meivas? -Mēs vēl varam...
Jēziņ! Velns!
Graso pārvietojas.
-Velns! Velns! -Viņa telefons tikko fiksēts.
-Uz austrumiem pa 4-22. -4-22? Kur tas ir?
Elversona. Robijs Prendergrasts.
-Kāpēc viņš brauc turp? -Mēs noskaidrosim.
Palieciet te.
Meiva?
Dodies prom. Viņi nāk pēc tevis.
-Kas? -Ārā ir policists.
Viņš teica, mums jābrauc prom.
Meiva, kurp mēs braucam?
-Velns! -Kas?
Atslēgas. Palieciet te, labi?
Velns!
Kur ir nauda?
Kāda nauda?
Nedari to.
Zinām, tā ir te.
Nezinu, par ko tu runā.
Es tev pateikšu, kur ir nauda.
Tikai ļauj viņai iet.
Hārpa, ej atpakaļ.
Aizver ciet.
Kur?
Tā ir Graso mašīna?
Tā izskatās.
Atver.
Atver somu!
Aizver durvis. Aizver sasodītās durvis.
Aizveries!
Džeisons ir šeit.
Ievainots policists. Melvilas ceļš 16, Elversona.
Sūtiet papildspēkus.
Labi. Ej.
Ej.
Ej pa kāpnēm.
Alija?
Tev viss labi?
-Ak Dievs. -Tev viss kārtībā?
Vācies nost no manis!
Nē, nē. Nē!
Palīgā!
-Kurp tu ej? -Lien iekšā. Paliec te.
Viss labi. Es tikai pateikšu policijai, Meiva nelaimē.
Palīgā!
Nē!
Palīgā!
Nē!
Velns!
Palīdziet man!
Palīdziet!
Ierocis!
Ej pa ārdurvīm.
Aizveries, bļāviens!
-Atpakaļ! -Palīgā!
Es teicu, atpakaļ!
-Domāju, varu trāpīt. -Nē. Pārāk riskanti.
Es teicu, atpakaļ, nolādēts!
Viss beidzies! Laid viņu!
Atpakaļ! Vai arī nogalināšu viņu! Es viņu nogalināšu!
Tev viss kārtībā, Meiva?
Viss ir labi.
Tev paveicās, ka to puiku atrada dzīvu,
vai arī tava pakaļa arī būtu pārsējā.
-Manai pakaļai tas par mazu. -Neizrunājies.
Tu saprati? Iesniedz savu ziņojumu,
un savāksim šos sūdus,
-pirms smaka izplatās tālāk! -Sapratu. Labi.
Kā tev gāja?
Es neteiktu, ka mani apsveica,
bet ko viņi darīs? Atlaidīs mani?
Nē, galu galā visi priecājas, ka var tam pielikt punktu.
Un tāpēc viņi prasīja par naudu.
Aģenti atrada šo mājā, kur slēpās Perijs un Džeisons.
Domāju, Džeisons brauca to meklēt pie Meivas.
Neticami.
Vai tu tur kaut ko ievēroji?
Nē.
Zini, ko mēdz teikt par gudrību, Keta?
Nē.
Jāzina, ko nevajag ievērot.
Paldies, Keta. Paldies par visu.
Māsa brauc pie tevis.
Pēc dažām minūtēm būs klāt.
Padosi man halātu?
Varbūt es vēl varu aizbēgt.
-Klau, šef. -Jā?
Vai tu mani nesodīsi?
Es nekad nevienu nesodīju.
Cilvēki paši sevi jau gana nosoda.
Un izskatīsim uzdevumus, ko es uzdevu jums vakar.
-Sveika. -Sveiks.
Kā mazajam šodien gāja?
Labi.
Aizvedām uz veikalu un sapirkām visādas mantas.
Spēlējām basketbolu parkā.
Paldies, ka parūpējies par viņu, Ema.
Paldies, ka parūpējies par mani.
Drīkstu ienākt?
Varam parunāt par paziņojumu?
Tēt, es nezinu, ko es...
Es nezinu, ko teikšu.
-Es ne... -Ema.
Mums jārunā patiesība.
Pat tad, ja baidāmies, ka citus tā sarūgtinās.
Pēdējā laikā neesmu tev bijis labs tēvs.
-Viss kārtībā, tēt. -Nē, nav vis.
Mans pienākums ir rūpēties par tavu drošību un aizsardzību.
Un...
Un tieši to es darīšu.
-Sveiks. Kā atbrauci? -Labi.
-Kā jūties? -Normāli.
Mēs atgriezīsimies pēc dažām stundām.
-Labi. -Jā.
Esat gatavas?
Advokāt, vai esat gatavs izteikt paziņojumu?
Jā, godātā tiesa.
Ģimenes paziņojumu izteiks Toms Brendiss.
Tēt.
Labdien, godātā tiesa.
2009. gadā es ar sievu Sūzenu kļuvām par audžuvecākiem
Ītanam un viņa jaunākajai māsai Emīlijai.
Pēc diviem gadiem iesniedzām formālu adopcijas iesniegumu.
Ītans bija enerģisks zēns.
Vienmēr kustībā.
Kāda skolotāja teica, viņu vajadzētu piesprādzēt pie rakstāmgalda.
Tās bija pirmās brīdinājuma pazīmes.
Vizuālās uztveres traucējumi. Disleksija. Sīkās motorikas deficīts.
Mēs ātri rīkojāmies.
Agra iejaukšanās bija draugu mantra.
Un Sūzena netaisījās nogaidīt.
Viņa nebija no tām, kas mēdz gaidīt.
Uzsākām viņam ergoterapiju un devām uzturā ritalīnu.
Kad Ītanam bija 12, viņu mājās pārveda policists.
Viņš esot metis akmeņus uz mašīnām no pārvada Ridžpaikā.
Pediatre ieteica psihoterapeitu.
Diagnoze bija garastāvokļa traucējumi.
Viņš meta skolotājiem ar krēsliem.
Norāva mana kaimiņa šūpoles.
Kliedza uz Sūzenu, mani un savām māsām.
Kāpēc?
Balsis viņam tā lika, viņš paskaidroja.
Skolotāji iesniedza satraucošus ziņojumus.
Man kauns atzīt, es atteicos norādīt savu vārdu skolas sapulcēs,
baidoties, ka mani kāds atpazīs kā Ītana tēvu.
Nedēļas nogales bija visgrūtākās.
Divas pilnas dienas, kad viņš bija tikai ar mums.
Mēs saķērām galvas, izmisīgi cenšoties viņu izprast.
Taču Ītana nenogurstošā aizstāve Sūzena atrada jaunus ārstus.
Pacietīgus, labestīgus.
Un risperdāls lieliski nomierināja.
Tas remdēja balsis Ītana galvā.
Viņš ieguva darbu YMCA, ieguva tur draugus.
Keniju, Doilu, Evansu.
Kādu laiku
mēs atļāvāmies saskatīt nākotni.
Bet pandēmija deva smagu triecienu.
Bija risperdāla trūkums.
Balsis atgriezās niknākas nekā iepriekš.
15. maijā šīs indīgās balsis lika viņam nogalināt Sūzenu.
Un šobrīd šis notikums apdraud visu viņa dzīvi.
Bija arī prieks.
Ļoti daudz prieka.
Kad pirmo reizi nosauca mani par tēti.
Mūsu brauciens uz Ņujorku, kad viņš nopirka 25 hamburgerus
un izdalīja tos bezpajumtniekiem.
Un, kad O'Kīfas kundze, jaukā, saprotošā mākslas skolotāja
pasauca mani
un pateica, cik brīnišķīgs...
Cik viņš ir brīnišķīgs bērns.
Ītan,
es vairs nevēlos, lai tu dzīvo ar kaunu.
Ītan, skaties uz mani.
Ītan, lūdzu.
Dēls, lūdzu, paskaties uz mani.
Es tev piedodu.
Es mīlu tevi.
Neesmu šodien šeit, lai pateiktu tiesai, kad mans dēls ir jāatbrīvo.
Tas nav manā ziņā.
Esmu šeit, lai pateiktu tev, Ītan, kad pienāks tā diena,
es būšu gatavs.
Nāc uz mājām,
un es tevi tur gaidīšu.
Paldies, godātā tiesa.
Ak Dievs, paskaties uz šo.
-Kā tu zini, ka ir gatavas? -Nu...
Redzi šo?
Redzi, kā tai sakne rēgojas ārā no zemes?
Tieši to mēs meklējam.
-Savelc dūri. Parādi. -Šādi?
Tas ir ideāls bietes izmērs.
Salīdzini ar to. Ko teiksi?
-Tā ir laba. -Jā.
Mazliet parausti aiz lakstiem.
Un tad velc. Nu re.
-Labi, ne? -Cilvēki to ēd?
Par gurķiem teici to pašu. Tagad paskaties.
Labi. Nes to visu iekšā.
Izvilkšu vēl dažas,
un tad pagatavosim vakariņās.
-Labi. -Sarunāts?
Sveiki vēlreiz.
Es klauvēju, neviens neatvēra. Ceru, neiebilstat.
Nē. Acumirkli.
Labas ziņas. Beidzot atradām ģimeni zēnam.
Nezinu, ko darīt, Denjel.
Gribi zināt, ko domāju?
Ja teikšu, ka ne, vienalga par to runāsim?
Ja negribi, nerunāsim.
Nē, nē, nē. Runāsim. Gribi par to runāt?
Nezinu, vai tu esi spējīgs apmierināt maza zēna vajadzības,
viņam augot un kļūstot pieaugušam.
Jo īpaši, kad pārnāks Ītans.
Zinot, cik ļoti būsi viņam vajadzīgs.
Ko?
Un es domāju, ka izdarīju ko labu.
Tu izdarīji ko labu.
Bet vai tu to izdarīji tam zēnam vai sev?
Zinu, kā abi esat satuvinājušies.
Zinu, ka mans lūgums ir grūts.
Es pat nezinu, ko tu man lūdz.
Būt nesavtīgam savā mīlestībā, Tom.
Atzīt, ka labākais tev var nebūt labākais zēnam.
Kā lai zinu, kas viņam ir labākais?
Klau, draudziņ. Nāc.
-Gatava? -Jā.
Labs ir.
Cik ilgi jābrauc līdz turienei?
GPS rāda, sešas stundas un septiņas minūtes.
Sešas stundas? Vistas pakaļa!
Vaijat, kļūsti pieaudzis.
-Kāpēc tu to izdarīji? -Lai atcerētos.
Baidos, ka es neko neatcerēšos.
Jā, es arī tā mēdzu domāt.
Par savu tēti.
Tas nav tiesa.
Visi gatavi?
Subtitrus tulkoja: Andris Bullis