GRASO, ENTONIS TIKRINAMAS PAREIGŪNAS
Įkalčių nerasta.
Apygardos vadovas Dorsis.
-Graso? -Taip.
Parašyta, kad jam pateiktas skundas,
kai jis buvo kitame dalinyje.
-Baik, logiška. -Bet nėra įkalčių.
Net jei Graso ir nukreipė Klifą,
o aš tikiu, kad nukreipė,
tie judviejų susirašinėjimai per Snapchat neatkuriami.
Ne, velniop.
-Alėja, atleisk, bet... -Jis negali toliau
išsisukinėt. -Ši byla jau yra
privataus sektoriaus skyriaus rankose. -Bet jis kartą juos apmulkino.
Gal net daugiau nei kartą.
Bent jau važiuokim į Visahikono parką ir apsižvalgykim.
Bent tiek esam skolingi Lizei.
Tomai?
Ar pasiliksi su manim, kol užmigsiu?
Žinoma.
Tai laikina.
Klausyk, vidury nakties nieko nenuveiksim.
Ryt iš ryto važiuosim į parką ir pažiūrėsim, ką rasim.
Gerai?
Vėluoji.
Šįryt susirinko Motininis klubas. Turim negyvą federalinį pareigūną.
Turim nutraukt ryšius su visais,
kuriuos gali su mumis susieti, kitaip šakės.
Federalai vakar klausinėjo apie Graso
ir aš pasakiau, kad pastaruoju metu jis keistai elgėsi.
Taigi, kai tai nutiks - niekas nenustebs.
Dar kai ką išsiaiškinau.
Yra platintojas, vardu Ly Vaithedas. Dirba iš Rydingo.
Vakar jis kolumbiečiams prastūmė 11 kilogramų.
Mano šaltiniai rodo,
kad narkotikus perdavė mergina. -Pamiršk pinigus.
Pinigai dabar bereikšmiai.
-Turim išsivalyt namus. -Didelius pinigus nori pamiršt, Vincentai.
Tik sakau, kad Rydinge turi savo šaltinių,
verta bent jau paskambint ir paklausinėt apie tą merginą, ar ne?
Gerai, susisieksiu su jais.
Labas.
Čia tas, apie ką galvoju?
Kokia mano padėtis, Vincentai?
-Džeisonas su tavim? -Taip.
Štai koks mano pasiūlymas.
Pasirūpink tuo vaikiu dėl savo brolių,
kol jis mūsų visų neparklupdė ant kelių.
Jei iki ryto jis bus negyvas, nepersekiosiu tavęs.
Perai.
Peri?
Sulūžo dušo galva.
Prausiausi suknistoj kriauklėj.
-Kas tau nutiko? -Nieko.
Sutaisysiu dušą.
Gerai. Ką manai?
Kojines sudėt į šį stalčių, ar...
Nežinau.
Gerai, turim apatinius, kojines, pižamą, marškinėlius.
-Ko dar trūksta? -Dantų šepetėlio.
Maudymosi šortų, jei kartais sugalvotume paplaukiot.
Leisiu jam išsirinkti porą daiktų savo kambariui.
Kokių?
Plakatų, lipdukų, ką žinau. Ko tik panorės.
Kai Itanas ir Em pas mus atvyko,
socialinė darbuotoja patarė leisti jiems patiems įsirengti savo miegamuosius,
kad jie pasijaustų kaip namie.
Ilgai planuoji jį pasilikt?
Socialinis darbuotojas sakė,
kad paskambins, kai tik ras jam tinkamus namus.
Gali užtrukt tris savaites arba pusmetį. Tiksliai nežinom.
Privalau paklaust, nes man tai neduoda ramybės,
o man nepatinka minti ant žaizdos.
-Žinau, tau tikrai nepatinka. -Ar Semo gyvenimas čia
yra būdas pradėt gyvenimą iš naujo, po Itano?
-Ką? Ne, ne. -Bandymas atstatyt visatą...
Ne, tai neturi nieko bendro su tavo broliu.
-Visiškai. -Gerai.
-Čia vėl aš. -Labas rytas. Mes virtuvėje.
Labas rytas.
Leisk atspėsiu, judu nevyksit į karjeros mugę.
Stengiuosi jos išvengt.
Jokios mugės, jokios užduoties.
Turim suvest kai kuriuos galus.
Gerai. Kol tu suvedinėsi galus,
gali pranešt jei jis vėl nukristų nuo laiptų arba pamirštų savo vardą?
Būtinai.
Linkiu geros dienos.
-Ereliai, kaubojai. 20:20. -Lipk viršun.
-Džeikas Eliotas, jo pergalingas metimas! -Pavėluosim.
-Ei, juk lygiosios. -Mama!
Žinai, koks tavo tėvas.
Palieka tave kada nori, tačiau jei aš pavėluoju, jis mane linčiuoja.
-Sveikas, dėde Entai. -Sveikas, bičiuli.
Labas, dėde Entai.
-Nesugadink šukuosenos! -Ką čia veiki?
Turėjau darbo netoliese. Galvojau užsuksiu.
Berniukai, viršun. Susiruoškit. Nagi.
Ne, ne, ne.
-Kaip tu? Neprisivirei košės? -Ne, stengiuosi, juk žinai.
Eikš čia, leisk į tave pažiūrėt.
Kas gero?
Skaičiuoju sekundes iki laimingosios valandos.
Kur buvai? Skambinau tau trečiadienį.
Taip, atsiprašau. Buvau užsiėmęs su ta nelemta užduotim.
Susitikinėji su kuo nors? Sporto klube susipažinau su tokia Kloja.
-Ji... -Frenke, daugiau niekada.
Pameni, supažindinai mane su kačių mylėtoja?
-Kačių mylėtoja? Kuria? -Puikiai žinai, kuria.
Na, Kloja nekenčia kačių.
Pirmas mano užduotas klausimas buvo: "ar mėgsti kates?"
Kodėl leidi tą garsą? Visą likusį gyvenimą praleisi vienas?
Aš ne vienas. Turiu tave ir berniukus.
Tu vienintelis mano pažįstamas vyras, kuris stengiasi nesimylėt.
Taip.
Kas vyksta?
Klausyk, kai kas...
Kai kas bus išviešinta.
Apie mane.
Po šitiek laiko jie išsiaiškino,
kad vogei iš bažnyčios krepšelio?
Ne.
Jėzau, Entai, kas buvo?
Pameni, kai mama susirgo
ir mes norėjom ją iškraustyt iš to
siaubingo namo Krum Line?
Tada radom namą Radnoryje su vaizdu į sodą.
-Taip, tavo draugas kažką pažinojo... -Nebuvo jokio draugo.
Buvau sumokėjęs pinigus.
Taip pat ir su šiuo namu, kai tu su berniukais
atsiskyrėt nuo Kriso.
Joks kolega nuolaidų nedarė.
Aš sumokėjau pinigus.
Pinigus, kuriuos gavau darydamas paslaugą žmonėm, su kuriais neturėjau susidėt.
Per mane
žuvo mergina.
Dieve mano.
Ir...
Sakai, policija nežino...
Nežino, bet ketinu jiems pasakyt.
Entai, negali...
-Jei palauktum, mes... -Negaliu, Frenke.
Nebegaliu su tuo gyvent.
Aš dūstu, supranti?
Mama, susiruošei?
Lipkit į mašiną, tuoj ateisiu.
-Ką tik sakei, kad vėluojam! -Eikit į mašiną!
Kristau.
Eik, būk su berniukais.
Susitiksim vėliau.
Aš tave pažįstu, Entoni. Kad ir ką jie sakytų, aš tave pažįstu.
Kas nors čia ateina po uždarymo?
Ne, atvykstam apie 8 arba 9 ryte.
Išsiunčiau porą žmonių apsižiūrėt, po to kai paskambinot.
Jį rado Keisis.
Kodėl tik dabar apie tai sužinojom?
Šis takas tęsiasi 80 kilometrų.
Jei nieko neieškosi, nieko ir nerasi.
Patikrinot numerius?
Išsiaiškinom, kad mašina pavogta tą pačią naktį.
Gerai.
-Tomai? -Kas?
Rodos, peršautas. Abejoju, ar ką nors rasim.
Kiek hektarų ploto užima?
1416.
Naktį, tokioje vietoje,
kiek telefonų gauna ryšį iš tų bokštų?
Nedaug.
Išsitrauksim duomenis ir pažiūrėsim, ką atrasim.
Detektyve, jūs norėtumėt tai pamatyt.
Perai, koks planas?
Labas.
Nemanau, kad protinga čia pasilikt.
Vis mąstau apie tą krepšį.
Robis pardavė narkotikus prieš jam atvykstant.
Logiška, tiesa?
Manom, kad jie dingo ir nebeieškom.
Jei juos pardavė, kur pinigai?
Gali būti tik vienoj vietoj, pas Meivę.
Paskambink Breikeriui. Pasakyk, kad lauktų mūsų Alentaune šalia būdelių.
Aplankysim ją.
Palauk, ką radai krepšyje?
Kaip suprast, nieko nebuvo?
Kas pas Meivę? Gerai, atvažiuosiu Donos mašina.
-Eina šikt. -Žinau, kraustausi iš proto.
Taigi, ta moteris tiesiog atėjo ir tarė:
"Štai - milijonas dolerių?"
Taip, niekad nebuvau jos sutikus.
Ką su jais veiksi?
Nežinau.
Dalis manęs nori atiduot policijai ir viską baigti.
Bet kita dalis supranta, kad Robis būtų norėjęs, jog juos turėčiau.
Gal neturiu sumaut visko.
Tai pasilik sau.
Bet kažkas turi žinot, kad kažkur dingo pinigai.
-Kažkas turi jų ieškot. -Paslėpk juos.
Kažkur arti namų,
kad galėtum juos stebėt.
Paslėpk ten.
Ir lauk.
Pusmetį, metus.
Jei atvyks policija ir suras,
tu nežinojai, kad jie ten.
Juos paslėpė Robis.
Jei niekas neateis,
pradėk su vaikais naują gyvenimą.
Pažiūrėk.
Kodėl žiūriu į telekomunikacijų bokšto schemą?
Gavom duomenis iš šio bokšto Visahikono parke.
Tuo numeriu skambinta 23:03.
-Telefonas priklausė Rėjui Laimanui. -Pala, Rėjui Laimanui?
Kaip ten atsidūrė jo telefonas?
Argi ne mes juo naudojomės komunikuot su Klifu Beilio parke?
Ne, mes taip tik manėm.
Dieve.
Kad ir ką norit pasakyt,
paskubėkit ir sakykit.
Telefonas buvo sukeistas. Tai padarė Graso.
Todėl Klifas tą naktį nepasirodė.
Kad tai įrodytume, mums reikia pateikti į įkalčių saugyklą,
į kurią patekti nebegalim, nes bylą perėmė Privataus sektoriaus skyrius.
Nagi, Ket. Žinai, kaip bus.
Be įkalčių Graso liks laisvėje.
Žinau, tiesiog esu susierzinus, kad turiu keltis nuo sofos
ir užsivilkt normalias kelnes.
Šūdas.
Rašo, vieną kas aštuonias valandas. Kada gėrei paskutinę?
Kas tu? Mano buhalteris? Duokš tabletes.
-Yra dar kai kas. -Kas dabar, po velnių?
Turim susigrąžint ginklus.
Gerai.
Man reikės tavo pagalbos su kelnėmis.
Einam, galėsi užsimerkt.
Kodėl paskambinai, Dona?
Breikeris čia slepiasi.
Girdėjau, kaip šįryt jis kalbėjosi su Džeisonu.
Apie Meivę.
Meivę? Kas ta Meivė?
Bilio Prentergrasto duktė.
Ji tik jauna mergina. Ji su šituo neturi nieko bendra.
Aišku.
Sakė, kad jie pas ją važiuos.
Kur jie dabar?
Dona, neišsikalinėk.
Kur jie?
Išvažiavo į senus mano mamos namus.
Kur?
Strautsburge.
Bišop Holau kelias.
-Kodėl jie persekioja Meivę? -Turiu įtarimą, kodėl.
Bet jiems nepavyks.
Alio.
Čia aš.
Yra žinių?
Džei, jie...
Kas nutiko, Breikai?
Jie rado Erin kūną, Džei.
Dajero kasykloje.
Rado ne tik ją.
Džei?
Džei, tu vis dar čia?
Džei! Turim važiuot!
Žinau, ką padarei.
Žinau.
Jie atvažiuoja.
Gerai, dar vienas ir bus baigta.
-Ką manai? -Dar vieną.
Miegosi kaip zoologijos sode.
Ar tavo broliui patinka gyvūnai?
-Itanui? -Taip.
Jis nuolat vedžiodavo kaimynų šunis.
Kartą dingo ponios Heimrich šuo.
-Prisimeni? -Taip.
Visi pasidavėm, bet ne Itanas.
Visą naktį ieškojo užsidėjęs kuprinę ir galvos žibintuvėlį,
kol rado tą šunį Čethemo parke.
Išbadėjau.
-Papietaujam? -Gerai.
Turim riešutų sviesto ir džemo...
-Gal važiuojam į greito maisto užkandinę? -Dieve mano.
-Kas? -Kas nutiko?
Seniai tokiam nevalgiau.
Kodėl?
Buvau nėščia.
Kai esi nėščia,
tavo kūnui nutinka keistų dalykų
ir labiausiai trokšti, kad viskas grįžtų į senas vėžes.
O tam turi atsisakyti ledų. Nežinau, kodėl...
Kodėl jums tai pasakoju.
Nagi, važiuojam į užkandinę.
Sudorosiu desertą su riešutais.
Nepasakei, kad pas tave Semas.
Taip, mes...
Mano žmona, Siuzana ir aš, prieš jai...
Mes buvo įsivaikinę.
Todėl pagalvojau, geriau su manim, nei su kuo nors kitu?
Tai gerai. Džiaugiuosi, kad jis su tavim.
Gerai. Rėjaus Laimano vienkartinis telefonas. Pabandyk.
Nieko.
Šūdas.
Jis pakištas.
Teks rasti tikrą telefoną.
O tam reikia tikro kratos orderio.
Turi patvirtinti vyresnieji agentai pagal federalinį...
Arba protingas, jaunas analitikas,
kuris siekia paaukštinimo, prieš jo vadovui išeinant į pensiją.
Sinde...
Šūdas.
Reikia, kad padarytum kai ką, ko mums daryti negalima,
bet tu vistiek tai padarysi, aišku? -Gerai, žinoma.
Puiku.
-Labas. -Rėjaus Laimano telefonu
paskutinį kart skambinta šeštadienio naktį, 00:58.
-Roksbure, Fontanų kvartale. -Kur tai yra?
-Čia Fontanų gatvė. -Gerai.
Graso namas. Už dviejų kvartalų.
Važiuojam link Graso namų.
Įjunk sekiklį jo telefone. Jei jis pajudės, noriu žinot.
Ar dar liko laiko pasakyti, kad tai prasta mintis?
Aš jau toli nuo gerų minčių, Kete.
-Kur dabar esi? -Šalia Graso namų.
-Yra žinių iš Rydingo dėl pinigų? -Buvai teisus.
-Turim užuominą. Maniškiai jau tvarkosi. -Matai?
Ar nesidžiaugi, kad pasiūliau giliau pasikapstyt?
Turėk tai omeny, kai dalinsiesi pinigais, gerai?
Pirma susitvarkom, tada susitarsim dėl pinigų.
Entai?
Entoni?
Sėskis, sėsk.
Prašau. Nori kolos? Gerk.
Na štai.
Koks buvo planas, Maikai? Padaryt, kad atrodytų, jog nusižudžiau, o tu
atėjai ir mane suradai?
Nežinau, kaip tu sugebėjai taip ilgai tvarkytis, Maikai.
Per dvejus metus pasenau 20 metų, negaliu užmigt, šūdinai maitinuosi.
-Visą naktį kojos įsitempusios. -Aš įpratęs.
Randi būdų tai pateisint, supranti? Į koledžus išleidau tris sūnus.
Žinau.
Klausyk, kalbėjau su privataus sektoriaus skyrium. Ryt pasirodau be advokato.
-Palauk, palauk. -Aš baigiu, Maikai. Nebegaliu.
Klausyk, dar liko viena išeitis.
Džeisonas ir Peris nebegyvi.
-Žinau, kur pinigai. -Iš kur žinai, kad negyvi?
-Robis Prendegrastas pavogė narkotikus. -Palauk, kokie pinigai?
Juos atidavė Meivei, savo dukterėčiai.
Vincentas pasiuntė vyrus į jos namus.
-Į Meivės namus? -Taip. Neprivalai to daryt.
-Kas važiuoja į Meivės namus? -Mes dar galim...
Jėzau! Šūdas!
Graso pajudėjo.
-Šūdas! Šūdas! -Jo telefonas ką tik pagavo signalą.
-Važiuoja rytų kryptimi, 4-22. -Kur tai yra?
Elversone. Pas Robį Prendegrastą.
-Ko jis ten važiuoja? -Išsiaiškinsim.
Lik čia.
Meive?
Važiuok iš čia. Jie atvažiuoja tavęs.
-Kas? -Lauke policininkas.
Jis sakė, kad turim išvykt. Dabar!
Kur einam, Meive?
-Šūdas! -Kas?
Rakteliai. Lik čia, gerai?
Šūdas!
Kur pinigai?
Kokie pinigai?
Nedaryk šito.
Žinom, kad jie čia.
Nežinau, apie ką kalbi.
Pasakysiu, kur pinigai.
Tik paleisk ją.
Harp, grįžk į mašiną.
Užsirakink.
Kur?
Ten Graso automobilis?
Panašu.
Atidaryk.
Atidaryk krepšį!
Uždaryk durs. Uždaryk suknistas duris.
Užsikišk, po velnių!
Džeisonas čia.
Sužeistas pareigūnas. 16 Melvil Leinas, Elversonas.
Siųskit pastiprinimą.
Gerai, einam.
Eik.
Lipk laiptais.
Alėja!
Kaip tu?
-Dieve mano. -Tu sveika?
Atšok nuo manęs!
Ne, ne!
Padėkit!
-Kur eini? -Lipk čia. Lik čia.
Viskas gerai. Pasakysiu policijai, kad Meivė pateko į bėdą.
Padėkit!
Ne!
Padėkit!
Ne!
Šūdas!
Padėkit man!
Padėkit!
Ginklas!
Eik į priekį.
Užsikišk, po velnių.
-Atgal! -Padėkit!
Sakiau, atgal!
-Manau, galiu pataikyt. -Ne, rizikinga.
Pasakiau, atgal!
Viskas baigta. Paleisk ją!
Atgal! Arba nudėsiu ją! Nudėsiu!
Kaip tu, Meive?
Viskas gerai.
Tau labai pasisekė, kad tas berniukas saugus,
kitaip ten, kur subintuota ranka, būtų subinė.
-Mano subinė ten netilptų. -Gudruolė.
Supratai? Surašyk savo raportą
ir stabdom šią šūdų audrą,
kol nepasidarė dar blogiau! -Supratau, gerai.
Kaip sekėsi?
Na, nepasveikino,
bet ką jie man gali padaryt? Atleist?
Galų gale visi patenkinti, kad šią bylą pavyko uždaryt.
Ir, galų gale, jie paklausė apie pinigus.
Štai ką agentai rado name, kuriame slapstėsi Peris su Džeisonu.
Manau, kad Džeisonas jų ieškojo Meivės namuose.
Negaliu patikėt.
Nieko ten nepastebėjai?
Ne.
Žinai, kas sakoma apie išmintį, Kete?
Ne.
Reikia žinot, kada pražiūrėt.
Ačiū, Kete. Ačiū už viską.
Atvažiuoja tavo sesuo.
Bus už kelių minučių.
Gali paduot chalatą?
Gal dar turiu laiko didžiajam pabėgimui.
-Šefe? -Taip?
Negi nenubausit manęs?
Niekada nieko nebaudžiau.
Žmonės patys moka susigadint gyvenimą.
Patikrinsiu atsakymus į klausimus, kuriuos uždaviau vakar.
-Sveika. -Labas.
Kaip mažylis?
Gerai.
Nusivežėm į parduotuvę, pripirkom visokių daiktų.
Parke žaidėm beisbolą.
Ačiū, kad jį prižiūrėjai, Em.
Ačiū, kad prižiūrėjai mane.
-Galiu užeit? -Taip.
Galim pasikalbėt dėl to pareiškimo?
Tėti, nežinau, aš...
Nežinau, ką pasakyt, aišku?
-Aš ne... -Em,
sakyk tiesą.
Net kai bijom, kad ji įskaudins kitus.
Pastaruoju metu buvau tau prastas tėvas.
-Viskas gerai, tėti. -Ne, negerai.
Mano darbas tave apsaugoti ir kad jaustumeisi saugi..
Ir...
Tą ir ketinu daryt.
-Kaip kelionė traukiniu? -Gerai.
-Kaip jautiesi? -Gerai.
Grįšim po kelių valandų.
-Gerai. -Taip.
Pasiruošę?
Advokate, ar jūs pasirengę teikti pareiškimą?
Taip, jūsų kilnybe.
Pareiškimą pateiks Tomas Brendisas.
Tėti.
Laba diena, jūsų kilnybe.
2009 metais mudu su žmona Siuzan įsivaikinom
Itaną ir jo jaunesnę seserį Emilę.
Po dviejų metų valstijai pateikėm visus įvaikinimui reikalingus dokumentus.
Itanas buvo energingas berniukas.
Nuolat judėdavo.
Viena mokytoja net svarstė prie jo suolo pritvirtinti saugos diržą.
Tai buvo pirmieji įspėjamieji ženklai.
Regos suvokimo sutrikimas, disleksija, smulkiosios motorikos sutrikimai.
Reagavom greitai.
Draugai mus išmokė greitai įsikišti.
Siuzan neketino laukti.
Ji nebuvo ta, kuri laukdavo.
Pradėjom terapinį gydymą ir ritalino dietą.
Kai Itanui buvo 12, namo jį parvedė policininkas.
Jį rado mėtantį akmenis į automobilis nuo viaduko Ridž Paike.
Pediatras rekomendavo psichiatrą.
Diagnozė - nesutramdomo nuotaikos reguliavimo sutrikimas.
Jis į mokytojus mėtydavo kėdes.
Nupjaudavo kaimynų supynes.
Išsiliedavo ant Siuzan ir ant manęs, ant seserų.
Kodėl?
Jis aiškino, kad jam taip liepė balsai.
Mokytojų ataskaitos neramino.
Gėda prisipažinti, bet mokslo metų pradžios šventėje atsisakiau
vardo kortelės, kad niekas nepalaikytų manęs Itano tėčiu.
Savaitgaliai buvo sunkiausi.
Dvi dienos, per kurias su juo būdavom vieni.
Laikėmės už galvų, bandydami jam padėt.
Bet Siuzan, nepailsanti Itano padėjėja, rado naujus gydytojus.
Kantrius ir mielus.
Ir risperidonas buvo geriausias raminamasis.
Jis nutildė balsus Itano galvoje.
Gavo darbą Jaunųjų vaikinų krikščionių asocijacijoje, susirado draugų.
Kenį, Doilą, Evansą.
Kurį laiką
mes galėjom įžvelgt šviesią ateitį.
Bet tada prasidėjo pandemija.
Prasidėjo risperidono trūkumas.
Grįžę balsai buvo dar piktesni, nei anksčiau.
Ir gegužės 15 dieną tie siaubingi balsai liepė jam nužudyti Siuzan.
Ir šis incidentas gali nuspręst visą jo likusį gyvenimą.
Buvo ir džiaugsmo.
Buvo daug džiaugsmo.
Kai pirmąsyk pavadino mane tėčiu.
Kelionė į Niujorką, kai jis nupirko 25 mėsainius
ir išdalino juos benamiam.
Ir kai ponia Okyf, toji miela ir supratinga dailės mokytoja
mane pasivedė į šoną
ir pasakė, koks šviesulys...
Kad šis vaikas buvo tikras šviesulys.
Itanai,
nenoriu, kad gyventum su šia gėda.
Itanai, pažvelk į mane.
Itanai, prašau.
Sūnau, pažvelk į mane.
Atleidžiu tau.
Myliu tave.
Aš čia ne tam, kad aiškinčiau teismui, kada mano sūnus turėtų būt paleistas.
Nuo manęs tai nepriklauso.
Esu čia tam, kad pasakyčiau Itanui, kad kai ta diena ateis,
aš lauksiu tavęs.
Grįžk namo
ir ten tavęs lauksiu.
Dėkoju, jūsų kilnybe.
Pažvelk į šį.
-Iš kur žinot, ar jie sunokę? -Na,
matai šį?
Matai, kaip šaknis išlindus iš žemės?
Taip ir žinai.
-Sugniaužk kumštį. Pažiūrėkim. -Taip?
Tobulo dydžio burokas.
Pamatuok. Ką manai?
-Tiks. -Taip.
Šiek tiek pasukiok ties lapais.
Ir trauk. Na štai.
-Geras, ką? -Žmonės juos valgo?
Tą patį sakei apie agurkus, o dabar pažvelk.
Nunešk juos į vidų.
Porą dar nuskinsiu,
tada iš jų pasigaminsim vakarienę.
-Gerai. -Gerai?
Sveiki.
Beldžiau į duris, niekas neatėjo. Tikiuosi, neprieštaraujat.
Ne, vieną minutėlę.
Turiu gerų žinių. Radom berniukui šeimą.
Nežinau, ką daryt, Danieli.
Nori žinot, ką galvoju?
Jei pasakysiu ne, vis tiek papasakosi?
Jei nenori, galim nesikalbėt.
Ne, ne. Pasikalbam. Nori apie tai pasikalbėt?
Nemanau, kad šiuo metu gali patenkint jauno berniuko poreikius,
kai jis augs ir bręs.
Ypač, kai grįš Itanas.
Jam tavęs labai reikės.
Ką?
O aš sėdžiu ir galvoju, kad pasielgiau teisingai.
Tu pasielgei teisingai.
Bet ar pasielgei teisingai berniuko, ar savo atžvilgiu?
Žinau, kad tapot labai artimi.
Žinau, kad sunku padaryt tai, ko prašau.
Net nežinau, ko manęs prašai.
Nebūk savanaudis su savo meile, Tomai.
Suprask, kad tai, kas geriausia tau, nebūtinai yra geriausia berniukui.
Kaip man žinot, kas jam geriausia?
Ateik, bičiuli.
-Pasirengęs? -Taip.
Na, štai.
Kiek laiko važiuosim?
Navigacija rodo šešias valandas ir septynias minutes.
Šešias valandas? Vištos šiknaskylė.
Vaitai, suauk, gerai?
-Kam fotografuoji? -Atminimui.
Bijau, kad nieko neatsiminsiu.
Ir aš taip galvojau.
Apie tėtį.
Bet tai netiesa.
Visi pasiruošę?
Vertė: Elena Kazbaraitė-Koncevičienė