Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
SINGURUL LUCRU SIGUR LA O FEMEIE E CĂ NU SE ÎNTOARCE LA VIAȚĂ
DUPĂ CE MOARE. ANTIFAN
Hedda... Tesman.
Corect? E casa soțului dv.?
Spuneți-mi Hedda!
Ne puteți povesti evenimentele serii
care a precedat crima, așa cum vi le amintiți?
Nu-mi amintesc prea clar.
Doar eram la o petrecere.
Dar pot să încerc.
În primul rând, îmi amintesc o ființă plină de sânge
- ... târâtă pe hol. - Înainte de asta.
- Multă lume țipa... - Mai devreme.
Cu ce să încep?
Cu începutul.
Hedda?
Eileen Lovborg e la telefon.
Insistă să vorbească cu tine.
Eileen Lovborg. Parcă nu mai voiai să vorbești cu mine.
Hedda Gabler. Am auzit că dai o petrecere diseară.
Da. Îi prezint pe domnul și pe dna George Tesman,
arăt lumii cine suntem.
Cine nu sunteți.
Așadar, vii?
O să fie ca pe vremuri.
Să sperăm că nu.
Ne vedem diseară.
Eileen...
Atenție, aduc cartofi!
Ți-am spus dimineață, John. Vreau șapte lămâi întregi.
- Ai făcut o treabă grozavă, dragă! - Pune mai mult suc în aia!
În sfârșit, cineva care știe ce face.
Silvie, mai cu forță! Așa.
Vreau să te ocupi de cartofi.
Dați-i bătaie!
S-a desprins un fir.
Fără flori!
Bine, doamnă.
Bună! Ia astea de aici!
Iertare, doamnă!
Îmi pare rău, dragă!
Ești bine?
Sunt flori peste tot.
Bună dimineața, doamnă.
Afară!
Bună dimineața, dle judecător!
Bună dimineața.
Dle judecător Brack! Ai venit cam devreme la petrecere.
Îți cumpăr casa, dnă Tesman.
Să te pedepsesc?
Nu îndrepta arma spre mine!
Ai înnebunit de tot?
Nu. Nu te-am nimerit, nu?
Soțul tău știe că ești acolo?
Întreabă-l!
Judecătorul Brack ne-a oferit împrumutul în ciuda nebuniilor tale.
O să achit datoria când o să devin profesor universitar.
Vorbește cu profesorul Greenwood diseară!
Cu ce scop?
El hotărăște cine e angajat.
Vreau să fie de partea mea.
Și-i plac cei ca tine. Îi plac...
boemii și... Nu.
Trebuie să se distreze diseară, altfel nu mai scap de gura lui.
O să fie bine, Tesman. O să ne distrăm diseară.
Tu-mi cunoști prietenii,
eu îți cunosc colegii.
Am și eu prieteni, Hedda. Nu fi nepoliticoasă!
Dar prietenii tăi sunt cei care...
Nu, crede-mă, sunt cuminți și educați.
Greenwood o să vă iubească și pe ei, și pe tine.
Sper să fie așa.
Totul trebuie să fie impecabil diseară.
- Totul, Hedda! - Am înțeles.
Și strânge armele alea!
Bine. Închide ultima clemă!
Nu la colier.
A mai sunat Lovborg?
Nu.
Am fost surprins că a fost invitată.
Am uitat să-ți spun.
Hedda!
Da?
Toate astea se întâmplă fiindcă așa ai vrut tu. Casa, petrecerea.
S-a făcut risipă de bani și de efort... pentru tine.
Sper că ești fericită.
Nu par fericită?
O să dansezi cu mine, nu?
Poate.
Arăți minunat, draga mea!
Mulțumesc! Ești foarte chipeș.
Bună seara, profesore Greenwood!
- Mulțumesc! - Mulțumesc!
Brack n-a plecat?
Practic face parte din familie.
E partener de afaceri, ne e util.
Trebuie să știi diferența.
Ochelarii.
Dnă Tesman...
Dle și dnă Dunbar, mă bucur că ați ajuns, până la urmă.
- E o plăcere. - La fel. Mulțumim că ați venit!
Fermecătoare! Îmi place floricica.
Dle judecător Brack, condu-i, te rog!
- Sigur. Vă rog! - Mulțumim.
Nu e chiar pe gustul meu.
Profesore Greenwood,
mulțumesc că ați venit!
- Bună seara! Soția mea, Tabitha. - Îmi pare bine.
Bună ziua!
- Încântată! - Asemenea.
Șampanie, draga mea?
- Mulțumesc! - Pe acolo.
Mulțumesc!
- Mulțumesc mult! - Mersi!
E mai oacheșă decât mă așteptam.
Ai adus un „cui”?
Sigur că da. Drept cine mă iei?
- Vai! - Cine e?
Ce straniu arată bărbatul ăsta!
Are cercel în ureche?
Cine e? Sigur nu e prieten cu George.
- Nu știu. - Nu.
Sunt prietenii dnei Tesman.
Putem încerca jocul ăla de petrecere.
Te-am văzut vorbind cu Greenwood.
De când vă cunoașteți? Îl știi bine?
De ceva vreme. Cred că au trecut zece ani.
Poate că nu-și amintește imediat de mine,
dar, înainte să primesc titularizarea...
Nu știam dacă am venit unde trebuia. E foarte...
Scuze, Tabitha! Ce spuneai?
Am fost surprinși când ne-am apropiat de casă.
E foarte frumoasă. E mai mare decât ne așteptam.
Dle judecător Brack, ai cunoscut-o pe Tabitha, soția profesorului Greenwood?
E pictoriță.
- Îmi pare bine. - Mulțumesc.
Fii drăguță și mai adu-mi și mie un pahar!
Scuzați-mă!
Ce mojicie! Avem servitori pentru asta.
Știu că-ți plac jocurile.
Te-am speriat mai devreme cu arma?
- N-ai venit să mă saluți. - Serios?
- Mă eviți. - Îți place vânătoarea.
- Pari... - Cum?
Agitată.
Casa e frumoasă.
- E mai mult decât stabiliserăm. - Nu începe!
A sosit dna Ellison.
Spune că e o veche prietenă.
- Poftește-o! - Da, dnă.
Poftim.
Ce drăguță ești!
Spune-mi, ce pictezi?
Ceva frumos?
Nu! Ai venit pe jos?
Dnă Tesman, iartă-mă că deranjez!
Nu știam că ești în oraș, dnă Ellison.
Sigur te-aș fi invitat.
Voiam să vorbim despre...
Să văd dacă...
Da?
Eileen Lovborg.
E aici?
- Insist să rămâi. - Nu.
- Dar nu îmbrăcată așa. - Eu...
Hai să te schimbi!
- Și oaspeții? - N-au nevoie de mine.
Ai parte de toată atenția mea.
Vreau doar să vorbesc cu ea.
Ce-ai mai făcut? De când...
Din liceu.
Da, corect.
Ce face dl Ellison?
Cum e acasă?
Haide, dnă Ellison...
Te rog, nu-mi mai spune așa!
Prefer „Thea”.
Sigur că da.
Hai să te schimbi, Thea!
Poți vorbi cu mine.
Prietenă de la școală.
Nu eram prietene la școală.
Mă trăgeai de păr.
Da?
Erai înfricoșătoare.
Nu-mi amintesc.
De fiecare dată când ne întâlneam pe scări.
Mi-ai spus că o să-i dai foc.
E uimitor că n-am făcut-o.
Am spus: „Cred că rochia asta e bună.”
O să lipsești mult de acasă?
Da.
Ce o să faci de una singură?
O să muncesc.
- Cu Eileen? - Da.
Nu te prinde culoarea.
De unde o să ai bani?
Scriu. Am scris ultima carte cu Eileen,
cea care s-a vândut acum două săptămâni.
- Ești autoare publicată? - Numele meu nu e pe copertă.
Dar am terminat prima variantă a următoarei cărți și...
E cea mai bună creație a ei.
Pentru noi e...
Copilul vostru?
Da, se poate spune și așa.
Numele meu apare chiar sub al ei.
„Thea Ellison”?
Thea Clifton. Nu vreau să apară numele soțului meu.
Nu, doar al tatălui tău. Ridică brațele!
E cam necioplită.
Am auzit că a fost arestată pentru beție și tulburarea liniștii.
S-a schimbat, s-a mai îmblânzit.
E mai grijulie.
S-a schimbat?
Am convins-o să nu mai bea.
Înțelege că-i face rău.
Ai avut un efect profund.
- Mă îndoiesc. - Nu fi timidă!
Se pare că ai pus-o pe picioare pe drăgălașa noastră.
- Ea asta spune. - Da?
Și ai venit să te asiguri că nu face vreo prostie?
Vine, nu?
Da.
Te rog să nu spui nimic!
Îmi fac griji.
Ți-ai părăsit soțul mai devreme decât intenționai?
- Aduceți un scaun și tacâmuri! - Desigur.
- Strângeți-vă! - Să ne strângem?
Strângeți-vă!
Perfect!
Vezi? Nu e niciun deranj.
Prieteni, ea e Thea Ellison.
Thea.
Da?
Da.
Aș mai bea ceva, te rog. Mulțumesc.
Amintește-mi, traduci greacă veche?
- Da. - Aș vrea să discut cu tine.
Nu ți-ar veni să crezi ce am găsit în biblioteci.
Documente vechi, notițe, acte despre care nu se știa nimic.
Ce lună de miere reușită!
- N-ai pierdut timpul. - Nu.
Te-ai documentat în luna de miere?
Timp de șase luni?
Da.
N-ai făcut nimic mai palpitant?
Hedda e insațiabilă.
Am mâncat la multe restaurante excelente.
Da, îi place să aibă gura plină.
Presupun că ești prietenă cu dna Tesman.
Da.
Jane.
James? E prenume sau nume de familie?
De familie. Profesorul John Henry James.
La cine te uiți?
- La nimeni. - La toată lumea.
Există o femeie care i-a fost apropiată lui Eileen.
Spune că a încercat s-o împuște când Eileen a pus capăt relației.
Oamenii nu fac așa ceva aici.
Femeia asta s-a întors.
Dacă e aici când ajunge Eileen,
mă tem că lucrurile ar putea s-o ia razna.
Nu te îngrijora, Thea!
Eileen o să vină în curând. Poți să-ți faci griji atunci.
Nu vreau să rateze șansa asta.
Care?
La universitate.
Postul de profesoară și bursa.
Nu recunoaște, dar are nevoie de slujba asta.
Nu doar pentru binele ei, ci și ca să scape de datorii.
Aduce manuscrisul ca să i-l arate lui Greenwood.
Sper să fie decisiv, dar...
Să nu vorbim despre muncă la masă!
Nu-mi fac nicio grijă.
O să obțin postul și o să încep să achit datoriile.
Eileen Lovborg candidează pentru postul tău
la universitate, George.
Pentru bursă și tot tacâmul.
Poftim?
A cerut să fie luată în calcul.
Concurez cu femeia aia?
S-a dat bine pe lângă profesorul Greenwood.
- Nu pe lângă nevastă-sa? - George!
Ce pune la cale...
Ce anume?
Sigur ai auzit zvonurile.
Am auzit că s-a schimbat.
- Cică nu mai bea. - Serios?
N-a băut la familia Ellison.
Și ce importanță are?
Ne-am căsătorit, am împrumutat bani,
am făcut datorii crezând că postul e ca și obținut.
Asta înainte să reapară Eileen Lovborg.
Nu te teme de un pic de concurență!
Nu e un joc.
Măcar îți pasă?
Îmi pasă foarte mult, iubitule.
Abia aștept să văd ce se întâmplă.
Nu suportă să aibă datorii.
I-am spus că nu e nicio grabă.
Dar mi-aș fi dorit să fie un pic mai cumpătat.
Taci! Vino!
Unde mă duci?
Am spus să taci.
Superbă casă!
Unii dintre prietenii soției tale sunt foarte interesanți.
Știu.
Ce-i asta?
Nu spune că e cheia inimii tale!
E de la seiful armelor.
L-am găsit în pod.
Deci, mai devreme, ai tras în mine cu arma generalului Gabler.
Sigur nu-mi vinzi armele,
dacă tot le-ai găsit?
Sunt tot ce mi-a lăsat.
Știu copii din flori care au dus-o mai rău decât tine.
Mulțumesc că mi-ai amintit!
Știi cum îmi spunea tata?
Frumusețea lui mică.
Așa că mi-a dat cele mai frumoase lucruri ale lui.
Astea.
Ai fost mereu o frumusețe mică.
Mi-ai lipsit în fiecare zi cât ai fost plecată.
Și tu, mie.
Vorbești serios?
Credeam că te distrezi pe cinste.
Magnific!
Tesman spunea că...
A fost magnific pentru el.
Nătărău plictisitor!
E alegerea ta.
Îmi venise vremea.
În fine...
Ce știi
- ... despre reapariția lui Eileen? - Ce-i cu ea?
În ce stare e?
E așa cum ai spus, s-a cumințit.
Mai are prieteni dubioși, dar sunt simpatici dacă nu stai mult cu ei.
De ce întrebi?
- O vrei, nu? - Nu.
Te stăpânește.
Nimeni nu mă stăpânește.
Chiar așa?
Casa asta e problema ta și a lui Tesman.
A cumpărat casa pentru tine.
A zis că aveai nevoie de ea.
Și tu l-ai crezut?
Voi doi credeți că locuința asta e iubirea vieții mele.
- Și nu e? - Nu.
Tesman mă conducea acasă vara trecută, după petreceri.
Într-o seară, am trecut pe aici și discuția trena.
De asta am cumpărat casa?
A fost o pauză importantă.
Sper că a fost monumentală.
Căuta cu disperare să-mi spună ceva,
ceva inteligent. Și...
Cred că mi-a fost... milă de el.
Nu știu, Roland. Am spus într-o doară că vreau casa.
- Așa, pur și simplu? - Da.
Și?
M-am trezit că sunt măritată cu el.
Și capriciile mele au avut consecințe.
Cum se întâmplă deseori, Hedda, pentru noi toți.
Uneori nu mă pot abține.
Fac lucruri pe neașteptate, dintr-o toană.
Nu știu de ce.
Deci...
Eileen.
Chiar n-ai auzit nimic?
Nimic care să însemne că George a fost alegerea greșită.
Ferește-te de ea, Hedda!
Tu ești fiica generalului Gabler, iar femeia aia e...
Concurența.
Nu și pentru mine.
Hai!
Nu mi te opune!
N-ai nicio putere asupra mea.
Eu controlez situația.
Eu spun când se întâmplă.
- Serios, Hedda? - Ce?
Dacă, fără să-mi dau seama, m-am resemnat cu sărăcia,
măcar să mă prăbușesc cu stil.
Simțeam că nu pot să respir.
O să-ți revii, mi s-a întâmplat și mie.
Așteaptă sus!
Te chem când vine dr. Lovborg.
Bine.
Nu se simte bine.
Biata de ea!
Nu-ți face griji!
Să mergem la ceilalți!
Hedda, draga mea! Ceva mai vioi!
Poftim?
Ce-i cu tine?
Credeam că o să fie un dezmăț.
Păreai gata să te destrăbălezi când m-ai invitat.
Muzică! La naiba, Hedda!
Taci, Jane! Te-am auzit.
Se pare că unii oaspeți și-au pierdut răbdarea. Poți să mă ajuți?
Sigur.
Doi...
E mult mai bine.
Voi doi!
- Nu! - Haide, e doar un vals.
Abia așteaptă.
Vino, dragă!
Tu.
Poate mai târziu.
N-o să uit.
- Scumpo? - Nu pot.
Haide!
Voi urmați.
Georgie! Scuze, pot să-l împrumut?
Hedda!
Gabler.
Dr. Lovborg.
Nu ne-am văzut de foarte multă vreme.
- Mulțumesc că ai venit! - Mulțumesc că m-ai primit, Tesman!
Dnă Tesman.
Intră, bea ceva!
Am venit cu câțiva prieteni. E în regulă?
- Din păcate... - Bineînțeles.
Veniți!
Ești superbă.
Fermecător!
Stai calm! El e soțul ei, dr. George Tesman.
Unde e barul, George?
Acolo.
Veniți!
Vă rog!
Ai spus că o să fie cuminți.
- Și au fost. - Hedda!
Nu e... vina mea.
Bine.
Dr. Lovborg,
am auzit că noua ta carte are succes.
Mă bucur mult.
Am cumpărat și eu una.
N-am apucat s-o citesc, dar...
Nu te chinui!
Nu fi modestă, dr. Lovborg!
Nu sunt. Nu e cine știe ce.
A avut parte de cronici bune.
Asta-mi și doream.
De asta n-am scris nimic controversat.
Nu e o carte despre sex?
În perioada clasică.
Nu se scandalizează nimeni că unii și-o trag pe oale de lut antice.
Sau poate că mă înșel.
În fine...
Asta e adevărata mea operă.
O continuare la prima carte.
Ce mai e de dezbătut?
- Viitorul. - Cui?
Al sexului.
Ce putem ști despre viitor, indiferent dacă e vorba de sex sau altceva?
Putem indica tendințele.
Nu mi-ar fi trecut prin cap să scriu așa ceva.
Probabil că nu.
Lovborg.
Profesore Greenwood.
Mă bucur că arăți atât de bine.
Mulțumesc!
Bei ceva?
E tentant, dar trebuie să refuz.
O să beau apă sau suc.
Un suc?
George!
Ai un labirint?
Pot să văd cartea?
E singurul exemplar întreg pe care-l am și nu ți-l dau.
Hedda, draga mea!
- Da. - Vino cu mine.
Dnă Tesman!
Hedda, draga mea?
Lasă femeile să vorbească!
Vino!
Hedda, așteaptă!
Hedda!
Hedda, unde ești?
Hedda Gabler.
Măritată.
Cu George Tesman.
Da.
Așa e.
Cum ai putut să te irosești așa?
Poftim?
E atât de...
E bun.
E profesor, ca tine.
- E alb. - E...
- Și din clasa de mijloc. - Are o slujbă bună.
- Sau o să aibă. - Poate.
Hedda!
Când o să înțelegi că, dacă vrei ceva în viață,
trebuie să faci cu mâna ta?
Ce o să faci când se plictisește?
Dacă te părăsește? Când o să vadă ce om ești.
O să mă descurc.
Tot insistă că vrea să-mi poarte de grijă,
să-mi ofere orice-mi doresc.
Cum ar fi casa asta ridicolă?
Ambiția îi depășește posibilitățile.
Ne-a ajutat și judecătorul.
I-a promis tatei că o să aibă grijă de mine.
Că ne dă o mână de ajutor.
Ce ménage a trois!
Hedda!
Nu ți-e dor de mine?
Ca de apendice.
Ești fericită acum. Așa, din senin. Asta e?
E meritul prietenilor buni.
- Arunc o privire. - Nu.
Nu, Hedda!
- Hedda? - Hedda!
Aici erai.
Priveliștea la Val D'Ampezzo
- ... era senzațională. - Serios?
Cum se chemau munții ăia?
Dolomiții.
Dolomiții, desigur.
- Te rog! - Interesanți munți!
Am auzit că te-ai vindecat de vicii.
Nu te vindeci niciodată, doar le reziști.
- Și reziști? - Da.
De fiecare dată?
De trei luni și trei zile.
Nu te cred.
Nu-mi pasă mie ce crezi tu.
La cum te știam eu, dacă începeai nu te mai opreai.
De asta nu mai încep.
Ai stricat nunta surorii tale.
Erai beată și fumată, dacă-mi amintesc eu bine.
De asta nu mai încep.
A mai vorbit cu tine?
Te lasă să vezi copiii?
Taci, dnă Tesman!
- E un subiect sensibil. - Nu.
Dar sunt furioasă pe mine că ți-am făcut confidențe.
Ce putere aveai asupra mea!
Crezi că aveam putere asupra ta?
Da, puterea folosită de femeile inteligente când mor de plictiseală.
Unde te duci?
Unde-i Thea? M-am săturat să mă învârt printre tufele astea.
M-am întors în oraș de o zi
și deja sunt prinsă în viața ta frivolă.
- Frivolă? - Frivolă și lașă.
Pierzi timpul învârtindu-te ca un gândac,
- ... ghidând un bărbat. - Gândac!
- Ocupă-te de viața ta! - Fii serioasă!
Muncește, scrie!
Fă orice, fă ceva!
Am plecat de la mama când aveam 17 ani.
Când ți-a găsit cartea erotică cu lesbiene, da, știu.
Nu știi nimic.
Ba știu.
M-am documentat între timp.
În secret, bănuiesc.
Te-ai ascuns de toată lumea.
Ți-ai protejat reputația.
Întotdeauna.
Hedda, ai putea face atâtea!
Uite ce-am realizat eu! Poți face orice.
Cum ar fi?
Să devin profesoară?
Câte femei predau la universitate?
Două.
Bănuiesc că amândouă sunt albe.
Mă rog...
Ești supărată că nu te-am putut alege.
Am fost cândva.
Nu mai sunt. De multă vreme.
De când e Thea?
Știu că e acolo.
I-am văzut poșeta la intrare.
Știi că un gândac poate trăi o săptămână fără cap?
Poftim?
E la etaj.
Hedda...
Tu și Thea sunteți o pereche pe cinste.
E genială.
A fost tratată oribil, de aia pare înceată.
Te cred.
Mare lucru că și-a părăsit soțul pentru promisiunea numelui pe o carte.
Da. E curajoasă.
Ai grijă! O să mă faci geloasă.
Ce e?
Încă îți mai plac armele?
Da.
De ce nu m-ai împușcat atunci?
Când ai plecat?
Da.
Pentru că știam că asta-ți doreai.
Firește.
Ce e?
Ești o lașă, de fapt.
Nu ăla a fost cel mai mare gest de lașitate al meu.
Acum ești mai curajoasă?
Sigur că nu.
Unde-i Thea?
A doua ușă pe stânga.
Unde ai fost?
Am fost la tine, dar plecaseși.
A trebuit să plec.
Nu te bucuri de oaspeți.
Ba da.
Doar că...
Mă gândesc că, după ce pleacă toată lumea,
rămânem cu o casă uriașă, nu-i așa?
Dacă nu pot să dau petreceri, cum mă așteptam.
Oare l-aș putea convinge pe Tesman să intre în politică?
Nu, politica nu-i de el.
Nu e deloc făcut pentru așa ceva.
Poate. Dar n-aș putea să-l îndrum în sensul ăsta?
Să-l conving să accepte?
- De ce să-i facilitezi un eșec? - Ți-am spus.
Crezi că e de-a dreptul imposibil să devină
ministru?
Ministru?
Ca să devină ministru, are nevoie de bani.
- Foarte mulți bani. - Bani, bani...
Ce te-a apucat?
Chiar nu e nicio speranță?
Pentru postul de profesor?
Sincer?
Poate. Și eu sunt surprins cât s-a schimbat Lovborg.
A revenit în forță,
e îndrăzneață, provocatoare și e femeie.
Sunt apreciate în prezent. Cu moderație.
Bate-ți capul cu altceva!
Sigur ai răspunderi mai mari.
Lucruri mai... urgente.
Așa ceva n-o să se întâmple.
- Niciodată. - De ce?
Aș fi o mamă groaznică.
Oribilă.
Ai făcut alegerea sigură.
Unica posibilă pentru cineva ca tine.
Nu mai poți schimba nimic acum.
Joacă-ți rolul și evită necazurile!
Ai grijă ca profesorul Greenwood să aibă mereu paharul plin.
Cel de acolo.
Sigur, doamnă.
Cu ce vă servesc, dle?
- Aș vrea un Manhattan. - Bine.
Scuzați-mă, doamnelor!
Am auzit multe despre tine, dnă Tesman.
Dacă auzeai multe, nu-mi spuneai așa.
Dacă vrei să fim prieteni.
Vrei să fim prieteni?
Ce ai auzit?
Că, înainte să fii domesticită, erai ca o vâlvătaie.
Ești poet.
- E evident? - Cum e totul la tine.
Vorbește-mi despre tine!
Aș face-o.
Dar nu ești suficient de beat ca să fiu atât de sinceră.
Sunt întru totul de acord.
În cazul ăsta...
Un martini pentru domnul!
Și încă unul pentru dna Greenwood.
O să fii distrusă.
O să fiu o soție distrusă.
Nu o femeie distrusă.
Când o să ne publice cartea,
n-o să ne poată vorbi nimeni de rău.
Dar o s-o facă.
Însă n-o să conteze.
E în regulă.
Sunt toți beți, nici nu știu ce pe lume sunt.
Ce imagine frumoasă!
Hedda, pot să păstrez rochia în seara asta?
O spăl și ți-o trimit înapoi mâine.
- Doar nu pleci? - E mai bine să evit tentațiile.
Hai, Eileen, ești mai puternică de atât.
- Să mergem! - Ce păcat!
Venisem să-ți spun că profesorul Greenwood
vrea să vorbiți despre cartea ta.
Cea nouă.
A întrebat de mine?
Iar acum e vulnerabil.
Hedda, vino jos!
Imediat.
Acum.
Sigur că da.
Ce făceai acolo?
Ai vorbit cu profesorul Greenwood până acum?
Teza centrală vede empatia ca pe o disfuncție.
Ce interesant!
Asta e și concluzia mea.
Cum ai elaborat-o?
Empatia nu e necesară...
- Doamnă! - Nu, mulțumesc.
Ce-i așa de amuzant?
Hedda o să stârnească belele, e evident.
E în regulă.
Doar nu sta în calea distrugerii!
Scuzați-mă!
Când o să vorbești cu el?
După ce termină cu Tesman.
Dle profesor Greenwood, vă place scotch-ul?
Da, foarte mult.
Atunci, mai beți un pahar!
- Să mergem! - Minunat!
Ai venit să-i arăți cartea. Arată-i-o!
Bei și tu cu mine?
Vă ofer eu un pahar.
Sigur o să vină și Hedda.
O să vadă cât te-ai schimbat. Toți o să vadă.
N-ai de ce să te temi.
Nu mă tem.
Haide!
Ai grijă! Dacă poți.
- Bună. - Bună.
- Beți ceva, doamnă? - Nu, mulțumesc.
Ce pui la cale?
Absolut nimic.
Ar trebui să plec până nu se întâmplă ceva groaznic, nu?
Nu fi prostuță!
Pleci de la petrecere după ce s-a întâmplat ceva groaznic,
dar până să vină poliția.
Ești cumplită!
Hedda.
- Vă interesează? - Dnă Tesman.
Extraordinară petrecere! Ce invitați eclectici!
Voiam să fiu sigură că ne distrăm.
Nu putem vorbi toată seara despre morminte, cărți și Epoca de Bronz, nu?
Abia aștept să-ți citesc cartea, Eileen. Pare fascinantă.
Pot să vă trimit un exemplar,
dacă vreți să scrieți o cronică în revista dv.
O să văd dacă găsim loc.
Ar trebui să plec.
Mi-a văzut cineva soția?
Cred că e în labirint.
Noapte bună, doamnelor!
- Doctore Lovborg! - Profesore Greenwood!
Ne revedem în curând.
E o mare plăcere.
Roland, ce faci?
- Reginald. - Mă bucur să te văd.
- Îmi pare rău. - Mulțumesc mult!
- Ai auzit? - Da. E extraordinar.
- Chiar se întâmplă. - Așa cum ți-am promis.
- Martini pentru doamna? - Bea ceva! Pari însetată.
Nu beau.
Eileen, nu mori dintr-un pahar.
Nici ea nu bea.
Niciodată? Credeam că doar ai lăsat-o mai moale.
Nu asta am spus.
Și dacă te oblig?
Ți-ai bate gura degeaba.
Nu faci ce-ți spun?
Nu când e vorba de asta.
Ar trebui s-o faci.
E ridicol. E absurd.
- Serios? - Merge la Thea, dar nu și la tine.
Poți să scrii cărți cu ei,
poți să predai la universitate,
poate chiar îți găsești vreun post alături de ei,
dar n-o să te respecte cu adevărat dacă nu te consideră
- ... egala băieților. - Te rog!
Ai văzut ce față a făcut Greenwood când ai cerut un suc.
Ca o femeie plăpândă.
- Ce ai văzut? - Dispreț.
Sunt obișnuită cu disprețul.
Când e vorba de pasiunile tale, da.
Dar el îți disprețuia mintea.
Caracterul.
Să creadă ce vrea!
O femeie cu principii.
Ce ți-am spus mai devreme?
- N-ai de ce să te superi. - Să se supere?
Hedda!
Poți să vezi cu ochii tăi.
Panica paralizantă dă în asta.
Panică paralizantă din cauza mea?
Liniștește-te, voia doar ca Tesman să aibă grijă de tine la universitate.
De mine?
- Ca să n-ai probleme. - Te rog, Hedda!
Ca o bonă?
- Nu. - Bănuiesc.
- Nu. - Oarecum.
- Ce faci? - Eu?
După câte am îndurat,
vii aici și îi implici pe colegii mei în treburile mele?
Probabil crede că sunt...
De la intelectuali, la bârfitoarele de la colț.
Ești o lașă.
Pentru voi!
Eileen...
Spune-mi „dr. Lovborg” în prezența colegilor mei!
Mă duc să vorbesc cu soțul tău, dnă Tesman.
De ce te porți așa?
Trebuie să știi ce fel de om e.
Doamne!
O să se stăpânească, o să vezi.
Știu cine ești.
Nu vrei să se stăpânească.
Nu sunt proastă, Hedda.
Nu, nu ești.
Ești foarte inteligentă, nu?
Foarte curajoasă.
Poate ar trebui să-i dau foc.
Dă-mi drumul, te rog!
Dacă-i strici șansa asta, n-o să te ierte.
Așa cred. Se poate sfârși prost.
E cu adevărat revelator.
Vrei să înotăm?
- Da! - Să mergem toți?
Atenție! Mergem să înotăm.
- Da! - Haideți!
- Dar n-am costum de baie. - Nu-ți trebuie.
Înotăm?
Doctore Lovborg, vino puțin!
- Vino, draga mea! - Nu, plecăm.
De ce te temi, Thea?
Hai, scumpo!
- Eileen! - Vino, Thea!
Mulțumesc, draga mea!
Hai să înotăm!
Eu o să stau lângă foc. Mulțumesc!
Dacă nu ești mai flexibilă, te frângi.
Nu fi plictisitoare!
Nu sunt plictisitoare, dar e frig.
Jane, spune-i să-și scoată bățul din fund
și să intre în lac!
Thea, scoate-ți bățul din fund
- ... și intră în lac! - Nu.
- Hai! - Thea!
- Fii curajoasă! - Thea!
Thea, Thea!
Thea!
Nu!
Eileen!
Eileen, trebuie...
Nu mai râde de mine!
Eileen! Nu!
Doamne!
Vai de mine!
La naiba!
Mă avertizezi dacă petrecerea o ia razna?
Puterea îți aduce anumite libertăți.
Bucură-te de ele!
Thea, stai!
- Ești... - Haide!
Nu exagera!
O să-i treacă. Las-o să se calmeze!
O să plătesc pentru asta mâine-dimineață.
Pot să mă uit?
Faci doar ce vrei, nu?
Sigur că da.
Altfel, ce rost mai are?
Doamne!
Îmi cer scuze.
Tabitha?
Tabitha...
- Îl omor. - Nu, Reginald!
Cine era bărbatul ăla?
Hiade!
Cum îndrăznești?
Stai să-mi lansez cartea! O să vezi tu.
Asta spunea și David.
E aici?
Nu l-am văzut pe idiotul ăla de câteva ore.
Nu stropim.
- Reginald! Termină! - Cine era bărbatul ăla?
- Îl omor. - La naiba!
- N-a fost nimic. - Fir-ar!
- Deschideți naibii ușa! - Te rog!
- Deschideți... Nu! - La naiba!
- Doamne! E David? - David!
David, ce faci?
Reginald!
- Haide! - Cine era?
Cui i-a tras-o de data asta?
Să mergem!
Câtă melodramă!
Haide! Nu putem rata așa ceva.
Scuzați-mă, domnilor!
Salut, băieți! Mai ai un trabuc?
Mă tem că nu. E posibil...
Cine vrea să danseze?
Doar unul.
Dansăm?
Cântați, vă rog!
Sunteți gata?
Cine i-a tras-o soției mele?
Îl împușc pe ăla care s-a culcat cu soția mea.
N-ai destule gloanțe.
Ce pistol e ăla?
Ce importanță are asta?
Armele te reprezintă.
Asta spunea tata.
Pare să fie un Webley.
Și eu l-aș împușca.
- Hedda! - Serios.
Dar...
Dacă lași pistolul, putem trece peste momentul ăsta.
Nu-i așa, Brack?
N-a fost comisă nicio infracțiune. Încă.
Tu!
Dumnezeule! Oamenii ăștia...
Abia am terminat renovarea.
Sunt aici de o zi și vor deja să distrugă casa.
Și e tare frumoasă!
E la fel de frumoasă ca a ta?
Nu. Dar ai mei au mai mulți bani.
Oricât ar avea, au mai mulți decât ei.
Banca o să ia casa asta.
Poate că asta e ultima lor distracție
înainte să închidă jumătate și să primească turiști.
Turiști? În propria casă?
O s-o deschidă publicului.
Se pare că așa e înțelegerea.
Au primit bani pentru renovări,
se ocupă de întreținere și pot s-o cumpere ieftin.
Ieftin pentru ei, nu pentru noi.
Era o ruină înainte să vină ei.
N-am înțeles de ce au luat-o,
dar se pare că doamna era disperată s-o cumpere.
Ne poate să angajeze destui servitori.
Fetele sunt angajate doar în seara asta.
Sunt singura angajată permanentă, iar eu vin de la mătușa lui.
Ce femeie de treabă! Dar îl răsfață prea mult pe Tesman.
Am un fiu la fel ca el, obsedat de cărți.
Acum predă și e mai fericit ca niciodată.
Tesman, în schimb, cu cât are mai mult, cu atât e mai lacom.
Iar acum s-a mai și însurat.
Amărâtul!
Te-am căutat.
Hedda Gabler.
Ce spectacol!
Ești mulțumită?
Ce e?
Vreau să mă uit la tine.
- Eileen! - De ce m-ai pus să beau?
Voiam să vorbesc cu tine.
Și de ce n-ai vorbit?
Nu te purtai normal.
M-am schimbat, asta e tot.
Oamenii nu se schimbă.
Așa se pare.
Crezi că tu...
Tu și eu...
Dacă aș fi spus „da”...
N-ai fi spus.
Sunt lașă în adâncul sufletului.
Da.
Dar crezi că...
Am încercat să nu mă gândesc la tine, Hedda.
Dacă aș fi făcut-o,
lucrurile ar fi stat altfel.
Aș fi putut să-ți fiu parteneră.
- Nu. - Aș fi făcut ce-mi spuneai.
Am fi clădit ceva împreună. Am fi putut fi...
Fericite.
Da.
Credeam că nu pot fi fericită.
Credeam...
că merit să fiu nefericită,
că ăsta era prețul...
unei vieți abjecte.
Am descoperit după aceea că nu e deloc așa.
Dar tu nu poți fi fericită.
Ai avut dreptate.
Ba pot.
Dar nu așa,
- ... nu așa. - Ai totul.
N-am nimic.
Nu simți nimic.
Te iubesc!
Eram nebune împreună.
M-aș fi sinucis
sau m-ai fi ucis, dacă rămâneam.
De ce ai venit aici?
Ca să mă asigur că nu te iubesc.
Și?
Nu te iubesc.
Thea a lăsat totul pentru mine.
M-a făcut mai bună.
M-a învățat să fiu curajoasă.
O iubesc.
Trebuia să mă asigur că pot să mă ofer cu totul.
Atunci, ți-ai rezolvat dilemele.
Nu te supăra!
Nu mă supăr. Du-te la ea! Dar...
După „dar” urmează ceva dureros.
Dar, mai întâi, termină ce ai început!
Du-te în bibliotecă, vorbește cu colegii tăi!
- Nu. - Te-ai jucat cu fetele,
acum du-te la băieți!
Sunt prea beată.
Nu-i adevărat.
Vino încoace!
Bine.
Arăți perfect. Du-te!
Chiar nu ești supărată?
Eu... Doamne, Eileen!
Vrea cineva ceva?
Eu vreau un old-fashioned.
Și eu, la fel.
Trei martiniuri cu gin, am înțeles.
Ce-i cu fata aia?
Care fată?
Thea.
Am lucrat împreună la carte.
Asta e tot?
Nu.
E muza ta?
Muză...
„Muză” e un cuvânt al bărbaților
pentru femeile de la care învață și uneori fură
fără să le recunoască meritele, dar cărora vor să le-o tragă.
Sau chiar le-o trag.
Asta-i definiția din dicționar?
E în Merriam-Webster.
Ai scris asta în cartea ta?
Ce altceva ai mai scris?
Cum ți-a venit ideea?
Am știut că trebuie să scriu cartea asta
după o discuție edificatoare cu un tânăr, într-un bar.
M-am dus cu o prietenă. Poate ați cunoscut-o aici. Diana.
Era târziu, se pregăteau să închidă, și ne-am zis:
„Hai să mai bem un pahar!”
Îi plac decorurile și spectacolele,
așa că ne-am dus la Cissy's.
Cuibul ăla de fărădelegi?
Nu mai fiți așa de pudici!
Am intrat, ne-am așezat la bar, eu mi-am aprins o țigară,
Diana a luat un whisky
și am stat la palavre cu barmanii.
Erau doi.
Înalți, asta e bine.
Bărbii retrase, asta e rău.
Dar erau tipici pentru genul lor.
Ce gen?
Bastarzii uitați ai lorzilor.
Am flirtat un pic.
Evident, n-aveau succes cu mine.
După o vreme, ne cam plictiseau, așa că ne-am retras la o masă.
Treci la futai, Eileen!
Așadar...
Stăteam la masă.
Diana se plângea de soțul ei banal, Richard,
care e banal și oribil.
Ascultam, atât cât poate asculta cineva care a hotărât deja
să nu-și irosească viața încercând să satisfacă un bărbat.
Apoi a venit barmanul meu cu bărbia retrasă,
s-a așezat lângă mine și a spus:
„Bună! Cred că ești frumoasă.
„Pot să-ți miros picioarele?”
Ce ai spus?
„De ce ai face asta?”
Mi-a răspuns:
„E chestia mea. Îmi place. Nu fi timidă!”
- Chestia lui? - Și l-ai lăsat?
Firește că nu, perverșilor!
I-am spus că prefer aventurile sexuale
pe placul amândurora și în intimitate.
A fost ceva sexual?
Asta am înțeles.
Poate că toți oamenii au o „chestie” care le place,
ceva diferit, poate chiar nou.
Cum unele „chestii” ascunse din trecut au devenit normale,
mă întreb de ce lucrurile ascunse din prezent
n-ar deveni normale în viitor.
Deci, peste zece ani, toți o să mirosim picioare și o să ne-o frecăm.
Cine știe ce o să faci tu, dle judecător Brack?
Sigur o să fie mult mai scandalos.
Care sunt chestiile astea noi?
Cumpără cartea!
Sau vino la cursurile mele!
Promit că le dau soțiilor voastre câte un exemplar gratuit.
Urăști distracția, creatură nefericită?
Dacă vrei să pleci, n-ai decât.
N-are rost să o slujești ca o servitoare.
A mers prea departe.
- Sunt îngrijorată. - Nu face asta!
Grijile te urâțesc.
Nu plec fără ea.
Bine. Intră și spune-i să lase paharul din mână!
Pe ea o iubești...
sau cartea?
Sper să mori.
Încă nu s-a hotărât.
Dacă primesc postul, sunt numeroase universități
care te-ar dori. N-am nicio îndoială.
Am nevoie de bani, Eileen.
Sunt însurat...
Cu Hedda Gabler.
Da, chiar ai nevoie de bani.
Hedda Tesman.
Tot uit.
Apropo, unde e soția ta?
Nu e genul ei să lipsească din mijlocul scandalagiilor.
N-o cunoști prea bine.
O știu pe Hedda Gabler de când era mică
și se plimba cu tatăl ei pe caii lor pursânge.
Generalul și Hedda.
Galopau pe lângă casa mea în fiecare duminică.
Ea purta costumul negru de călărie, îl știi.
- Cu pene... - Da, cu pene.
Cu pene.
Mama...
o vacă acră.
Se apleca spre mine și spunea:
„Uite-o pe nenorocita aia
- „... cum se dă în spectacol!” - Eileen!
Nu.
Ce altceva mai putem face, băieți?
E încă devreme.
Mi-e foarte sete.
Ai grijă!
N-am nimic.
Vreți să vă mai spun o poveste?
Dacă te dezbraci.
Citește-ne ceva din noua ta carte!
Sau din cea veche, nu sunt mofturos.
Târfă!
Ajunge!
- Jigodie! - Vino...
- Ce ai spus? - Eileen!
Liniștește-te! Te faci de râs.
Și ce dacă?
Tot o să primesc postul.
O să am tot ce-mi doresc,
iar tu o s-o ai doar pe Hedda Gabler,
care face orice-i trece prin cap, cu oricine.
Hedda Tesman... mă iubește.
Hedda Gabler nu se iubește decât pe sine,
iar Hedda Tesman nu există.
Ți-a plăcut?
Cum poți...
să oprești o asemenea femeie? Cum o controlezi?
Cu o sfoară.
Tesman, ești un bărbat norocos.
E grozavă, cu siguranță, dar nu e cal,
nu poate fi îmblânzită.
Da.
Uneori îmi vine să pun cravașa pe ea.
S-ar putea să-i placă.
Altă „chestie” din cartea mea.
Cartea ta de căcat!
Nu te-am mai auzit înjurând până acum, dle Tesman.
Pot s-o citesc?
Bine.
Unde mi-e geanta?
Ar putea fi...
Privește-mă, sunt cel mai plictisitor om...
Eileen!
Ce intrare! Poftim, draga mea!
Mulțumesc!
Unde e?
- Poftim? - Ai citit iar din ea?
- Nu... - Cartea, imbecilule!
- Unde e? - Eileen!
Ce faci?
- Nu știu. - N-o face!
- Dă-i drumul! - Lasă-mă!
Ai înnebunit?
Încetează! Ajunge!
Eileen, ești... Ce faci?
Termină! Dă-i drumul!
Lasă-mă!
Doamne!
- Îmi pare foarte rău. - Ești bine?
- Ce Dumnezeu faci? - Unde e?
- Ce? - Manuscrisul!
Eileen, habar n-am la ce te referi.
Jigodie infectă!
Știu că tu l-ai luat.
Doamne! Da, sigur că l-am luat
și l-am vândut cui a oferit mai mult.
Nu plecăm de aici până nu-l găsim.
Scuzați-mă!
Vă rog să ne ajutați.
Ajutați-ne să găsim manuscrisul doamnei dr. Lovborg!
Da. Am simțit-o pe asta.
Hai să găsim naibii manuscrisul!
Să găsim porcăria aia!
Toate sentimentele astea negative...
Uneori e prea mult.
Ăsta nu e manuscrisul, dragă.
Ia și tu!
Da.
Ce căutăm?
N-am nici cea mai vagă idee.
Vedeți sub scaune!
Ați găsit ceva?
Dar...
Uite! Aici. Încă o pagină.
Și încă una.
Nu înțeleg.
Vântul. O fi...
Cred că manuscrisul...
Eileen!
Îmi pare foarte rău.
- Doamne! - Nu, nu!
- Lasă-mă în pace! - Eileen!
Mă duc să-l iau.
- Nu! - Eileen.
- Eileen, nu mai e. O să fie bine. - Nu!
- S-a dus. Las-o!
Nu!
- Închide ușa! - Thea...
Te-am căutat peste tot.
Nu mă privi așa! Știu ce fac.
O să pun capăt controlului ei.
Am nevoie de o armă pe care s-o folosesc împotriva ei.
Păi...
Nu poți s-o omori, am încercat eu.
Îmi trebuie ceva care s-o incrimineze...
sau ceva...
Ce s-a întâmplat?
Prefă-te că nu mă cunoști! Nu-ți dorești asta uneori?
Nu pot să fac asta.
Știi bine că nu pot.
Trebuie s-o faci.
Nu.
L-am pierdut.
Thea.
Ce?
Manuscrisul.
L-am pierdut.
Nu.
Trebuie să fie undeva.
Am căutat peste tot.
- Nu. - Peste tot.
Nu. Trebuie...
Trebuie să fie unde...
L-am pierdut.
S-a dus.
E pe fundul lacului.
În lac.
Eileen?
Orice aș face,
tu n-o să te abați de la drumul ăsta.
E prea greu.
De ce te porți așa?
Mă iubești?
Atât cât mă iubești și tu pe mine.
Poate fi suficient pentru tine?
Nu, Eileen.
Nu poate fi.
Nu vorbești serios.
Thea!
Îmi ceri mai mult decât pot oferi.
Thea...
Mai mult decât are oricine dreptul să ceară.
- Te rog, Thea! - Tu...
- Te rog! - Fă ce vrei!
Nu mă mai privește.
Thea, te rog!
Vorbesc serios!
Bine.
Pleacă! N-am nevoie de tine.
Du-te!
Gospodină jalnică!
Asta e vechea Eileen. Tristă și amăgită,
- ... așa e fericită... - M-ai folosit și te cari.
- ... relaxată. - N-aveam nevoie de tine!
Ești distrusă!
- Iei ce vrei... - Mă folosești ca să simți
- ... că viața ta are valoare! - Știu ce sunt!
Viața ta n-are nicio valoare.
O să-mi găsesc cartea.
Și o să fie publicată cu numele meu pe copertă,
lângă al tău.
Apoi, nimic din toate astea nu va fi contat.
Îmi pare foarte rău.
Nu l-am văzut nicăieri.
Nu-ți pare deloc rău.
E fix ce-ți doreai.
Voiam să fii sinceră cu tine.
Să ai curaj.
Așa?
Nu.
Thea m-a părăsit.
De ce m-ai forțat?
Fiindcă erai rătăcită.
Trebuia să te bazezi pe tine însăți.
Nu mai am putere să trăiesc așa.
Toți colegii m-au văzut făcându-mă de râs.
Singurul om care conta pentru mine a plecat.
Nu mai fac față încă unei umilințe.
Nu pot.
Nu poți să faci ce vrei și...
să fii oricine vrei la nesfârșit.
Și există consecințe.
O să cazi în picioare.
De unde ai puterea asta, Hedda?
De unde?
- Am... - Sigur, știu deja.
Dar, în cazul meu,
tot ce sunt și tot ce am se datorează genialității mele.
Pentru că pot să scriu,
pot să gândesc,
i-am convins pe obsedații ăia troglodiți
să mă asculte.
Cartea asta...
Ar fi fost de necontrazis.
De neignorat.
Chiar și după... nenorocirea asta.
Aș fi fost protejată de zeflemelele lor fiindcă...
aș fi avut dreptate.
Acum sunt singură, nu sunt nimic.
Acum... sunt doar o femeie.
Ce o să faci acum?
O să-i pun capăt cât mai repede.
Fă ce trebuie făcut!
Stai!
Așteaptă aici!
Eileen.
Eileen!
Vreau să-ți dau ăsta.
Ar fi trebuit să-l folosești atunci.
Îl poți folosi acum.
Rămas-bun...
Hedda Gabler!
Eileen?
Eileen!
Hedda!
Ești acolo?
Hedda!
Ce nenorocire!
Trebuie să găsim manuscrisul.
Tocmai am văzut-o pe Eileen, e o epavă.
Ce faci?
Nu.
Hedda!
O parte încă poate fi salvat.
De ce ai face asta?
Hedda,
e opera vieții ei.
Cum rămâne cu viața ta?
- Cu a mea? - Hedda.
Ai înnebunit?
Nu. Stai!
Poți salva o parte.
Dacă asta vrei cu adevărat.
Dar, dacă le găsește, o să obțină postul tău.
Dnă Ellison!
Plecați?
Îmi caut manuscrisul.
Cred că nu mai e nicio speranță.
- Așa credeți? - Am căutat peste tot.
Îl meriți.
Ce ai făcut?
Ce trebuia făcut.
Dacă află Brack?
Ar fi înțelept să nu mai vorbim despre asta.
Ce te-a apucat?
- Ce... - Am făcut-o pentru tine.
Pentru mine?
Voiam să ieși din umbra ei.
Nu suportam gândul că ai trăi așa.
Nu, te interesau doar banii.
- Voiai... - Voiam să ai ce-ți doreai.
Voiam să fii fericit.
- Fericit. Puternic. - Da?
Serios?
Și...
Aveam nevoie de asta.
Mă refer la...
E adevărat?
- Serios? - Da, dar nu te agita!
Uită-te la mine!
Mă uit, Hedda.
Nu trebuie să afle nimeni.
Mă iubești...
Hedda Tesman.
Fă chestia aia cu gura!
Nu.
- Hedda. - Fă-o tu!
Sper că te simți mai bine.
Hai, nu...
Nu te purta așa!
Las-o în pace!
- Ce Dumnezeu? - N-o să-și ceară scuze.
Respiră! Cum oprim hemoragia?
Intrați!
Așezați-o aici!
Așezați-o cu grijă! Atenție la cap!
Ușor! Respiră.
Sângerează foarte puternic.
Eileen!
Eileen, nu pot...
- Nu știu ce să fac. - Pentru Dumnezeu!
- Ce ne facem? - Nu știu.
Atenție la cap!
- Eileen! - Ia-i pulsul!
Eileen!
La naiba!
Ce s-a întâmplat?
- Ce s-a întâmplat? - Nu știu.
- Doamne! - S-a împușcat.
Chemați o ambulanță!
Hedda!
Cheamă o ambulanță!
Hedda!
Acum, Hedda!
Isuse! Dumnezeule!
N-am vrut.
N-am vrut, Eileen.
Doamne!
Mulțumesc, dle. Ați văzut pistolul pe care-l avea Eileen?
Nu l-a văzut nimeni de atunci.
Corect? E casa soțului dv.?
Ne puteți povesti evenimentele...
Cronologic sau pe secțiuni?
Cred că pe secțiuni, fiindcă sunt împrăștiate...
- Excelent! Am folosit tehnica asta. - E totul în regulă?
În afară de tragedie.
Despre ce vorbiți?
- O să refacem cartea. - Da?
Credem că poate fi gata pentru următorul semestru.
Dacă moare, tu încasezi toți banii.
Dacă nu e gata la timp, dr. Lovborg o să piardă tot.
Dacă trăiește.
Dacă nu te concentrezi la cercetările tale, Tesman...
O să ne mutăm într-o casă mai mică.
Cred că secțiunile astea...
Vă pot fi de folos?
- Nu. - Nu.
Scuză-mă!
Te îngrijorează ceva, dnă Tesman?
Totul e îngrijorător, nu-i așa?
Cum era Eileen când ai văzut-o ultima oară?
Ați fost singure astă-noapte, nu-i așa?
În mijlocul nebuniei ăleia.
Pentru scurt timp.
În dormitor?
Pentru scurt timp.
Te-au întrebat de pistol?
Ce pistol?
Motivul întregii nenorociri.
Cel cu care s-a împușcat Eileen.
Se pare că e de negăsit.
Profesorul Greenwood crede că e al lui, l-a rătăcit aseară.
Sigur o să vorbească cu el.
Vor să vorbească cu tine acum.
Ce să spun?
Roland, nu mă tachina!
S-a tras cu două arme aseară.
Una era a profesorului Greenwood,
cealaltă e a ta.
Asta o să spui?
O să spun că am arma cu care a fost împușcată Eileen.
O ai?
- Da. - A cui e?
Cred că știi.
Dar ce o să spui?
Ei bine...
asta depinde.
De capriciile mele.
A fost o idee bună, Hedda.
Executată neglijent, dar...
Nu credeam că o s-o facă aici.
Credeam că o să caute un loc frumos.
Draga mea...
Gândește-te ce scandal o să fie
când o să afle că era arma marelui general Gabler.
Bastarda lui drăguță i-a dat-o unei lesbiene
care a încercat să ucidă un om în casa pe care Hedda nu și-o permite.
Ce o să spună lumea?
Nu m-am gândit la asta.
Din fericire, n-o să se întâmple asta.
Câtă vreme nu spun nimic.
Nu te opune!
Nu!
Oamenii se obișnuiesc cu inevitabilul, Hedda.
Încetează! Ajunge!
Nu! Hedda!
- Nu! - Hedda!
Cum îndrăznești?
După câte am făcut pentru tine!
Îmi aparții.
Eu controlez ce se întâmplă.
Hedda!
Unde e?
Hedda!
Hedda, e Eileen!
S-a trezit. Hedda, e...
Subtitrarea: Robert Ciubotaru
Redactor Ramona Curt