Och de där balarna med över 1 000 kg rent kokain
som var märkta med en sedel som om det vore en etikett?
Vad gjorde balarna på en strand i Galicien? Hur kom de dit, och varför?
Vem var de till?
Eller spolades de bara upp på stranden, som så många andra saker?
Det är även såna frågor som polisen ställer sig idag.
Här får vi detaljerna av Reyes Ramos.
Den största spanska kokaingömman nånsin hittades igår
flytandes vid stränderna Burbujas och Villarrube i A Coruña. 1300 kg…
Laura, vakna.
Laura.
Kom igen, det är dags att gå upp.
Dessutom är det din turdag idag. Pappa kör dig till skolan.
Vad är det med henne? Varför vaknar hon inte?
Jag packade inte så mycket, du gillar ju inte det.
Jag är bara borta i två dagar, så det räcker.
Jag förstår inte varför det alltid är du som måste åka på sånt här.
-Kan inte han åka? -Han litar på mig.
Han vet att jag har god hand med dem.
-Det är ett tecken på tillit. -Han skyddar bara sig själv.
Om civilgardet dyker upp är det du på bilderna med colombianerna, inte Padín.
Eller hur?
Det kommer inte att hända.
OM DU VILL TRÄFFA DIN DOTTERS FAR SÅ ÄR HAN I DITT HEM NU
KLANERNA
-Mamma? -Ana, kan du prata?
Ja. Vad är det?
-Det händer nåt här som jag inte gillar. -Vad är det?
-Det är nån här som frågar efter dig. -Vem då?
Jag vet inte. Nån på din advokatbyrå gav honom tydligen adressen.
Fick han adressen av nån?
Ja. Han ville prata med dig om ett jobb utomlands eller nåt.
Jag förstod inte vad det gällde.
-Är han i närheten? -Han är utanför.
Beskriv honom.
Runt 60 år gammal, tunnhårig, grått hår… Vänta lite.
Mamma?
Mamma!
-Kolla telefonen. Jag skickade en bild. -Okej, jag kollar.
MAMMA
-Mamma. -Känner du honom? Ser han bekant ut?
Hör på. Gör dig av med honom. Hitta på en ursäkt och få iväg honom.
Va? Hur då? Vad ska jag säga, raring?
Nej, lyssna på mig nu. Säg att nåt brådskande dök upp,
men säg inget om mig, och definitivt inget om pappa. Uppfattat?
Jag är ledsen.
Ni får ursäkta mig, men jag måste iväg.
-Är det nåt jag kan hjälpa er med? -Nej, det är bara…
Jag måste ner till hamnen. Det var nåt med segelbåten.
En segelbåt?
Ja, vi har en segelbåt. Vi anordnar utflykter för turister.
Så… Men ingen fara.
Jag ber min dotter kontakta er när jag pratar med henne.
Så glömskt av mig. Vi pratade så mycket att jag glömde ge er mitt nummer.
Just det, det glömde jag med. Om ni kan ge mig er kort…
Jag har inget med mig. Men om ni har ett papper kan jag skriva ner det.
Visst.
Här har jag papper.
Skriver ni ner det? Så ger jag det till min dotter sen.
-Det är mitt privata nummer. -Okej.
Tack så mycket.
-Det var ett nöje. -Detsamma. Trevligt att träffas.
-Hej då. -Hej då.
För fan, Padín. Satan…
Svara då, för fan.
HAN HAR GÅTT. JAG TROR ATT HAN SÅG FOTOT MED PAPPA PÅ.
-Hur går det? -Bra, tårtan är snart klar.
Okej, det blir av ikväll. Var redo.
-Vi kommer att vara redo. -Okej.
Nilo!
Nilo, vi drar nu.
-Det här då? -Lämna det.
-Lämna det? -Det tar för lång tid.
-Vi vet att det vi behöver finns där. Kom. -Kom igen.
Ge mig din telefon. Jag lämnar den hemma hos dig.
Nej, du följer med colombianerna. De måste föra över pengarna innan pappa får veta.
Jag lämnar den hos dig först, så du hamnar långt från platsen.
Hon har rätt. Här, ta min också. Då ser det ut som om vi är tillsammans.
För fan, Daniel, svara då.
Laura?
Ana, vi blev precis gripna. Vi är på polisstationen.
-Kan du komma? -Va? Vad hände?
Jag berättar när du kommer.
Förlåt, jag kom inte på nån annan att ringa.
Satan.
Ja.
Jag är på väg.
-Vadå? -Han svarar inte.
Jävla Muñiz.
-Nåt nytt från Pontevedra? -Bara Naranjo har åkt hittills.
-Vad ska vi göra? -Vi fortsätter som planerat.
Vill du blåsa av på grund av den jäveln? Om en miljon inte räckte så har han inget.
-Precis. -Okej, då ska vi se.
Moncho och Fifo åker där bak med bränslet. Och jag kör.
-Nej. -Mycket står på spel. Jag måste vara där.
Och vi kan inte hantera det? Är vi ett gäng nollor, eller?
-Jag menade inte så. -Precis.
Du måste stanna på land
att leda operationen med telefoner, radar och sånt.
Vad hjälper det att du också blir indränkt i bensin och vatten?
Det är därför vi finns.
-Hallå? -Du måste åka till fängelset.
-Va? -Jag måste prata med Padín.
Vänta lite.
-Vad är det? -Inget, somna om.
-Har du blivit galen? -50 000 euro.
Räcker det för att du ska åka dit nu?
Jag börjar inte förrän kl. 08. Jag kan inte bara dyka upp nu.
Ja eller nej?
Advokaten är här.
Gå och prata med henne.
Okej, vi är ensamma nu. Du måste förklara det igen, för jag fattar inte.
Vad ville den här polisen dig?
Det måste finnas en anledning. Han måste ha sagt nåt.
Vadå? Dök han bara upp och försökte strypa dig?
Jag vet inte.
Laura, du ringde mig. Om du vill ha min hjälp måste jag få veta sanningen.
Fan, Ana. Jag kan bara inte.
Förlåt, men jag…
Jag är också ledsen, Laura, men här gör jag ingen nytta.
Nej, vänta. Jag samarbetar med polisen.
Mot Padín-klanen.
I en operation som snart sätter igång.
-Vet du nåt om en Padín-operation? -Nej, men…
Nån på insidan vill också få slut på det här.
Nån på insidan?
Och jag antar att den där polisen ville ta reda på vem det var.
Ja. För jag var bara en
budbärare eller nåt.
Så vad händer nu?
Jag behövs inte längre.
-Vet de när operationen ska ske? -Inte än.
Men…
…de har ett annat sätt att kommunicera.
Ett säkrare sätt.
Kom igen, för i helvete, rappa på!
Kom igen, ni ser ut som nybörjare!
Ta den där också. Vi har inte hela natten på oss.
Satan.
Imorgon firar vi. Och skålar för framgången.
Hör på.
-Har du tänkt på det jag sa? -Om att sticka?
Ja.
Ja, det har jag. Men nej, jag tror inte det.
Vi kan sticka tillsammans.
Det är upp till dig.
Om du stannar dödar min pappa dig. Du känner honom.
Ja, precis. Jag känner honom, och jag kan hantera honom.
-Ingen spelar dum bättre än jag. -Du har byggt upp en lönsam verksamhet.
Desto större anledning att stanna. Det går bra nu. Jag stannar.
Vi satsar allt idag.
Hand i hand.
Vad nu? Ramlade du ur sängen? Eller sparkade frun ut dig för att du snarkade?
Vi bråkade och jag sa: "Nu räcker det, jag sticker till jobbet."
Du kunde ha gått ut och festat istället.
Nej, jag var inte på humör. Jag är hellre här.
Ja, för det är ju så kul här.
Du kan gå nu. Jag tar över här.
-Tänk om det händer nåt? -Vad skulle hända? Alla sover ju.
Gå hem och överraska din fru.
Va? Vad är det?
-Värm upp. Ni blir snart inbytta. -Grymt.
Okej, nu sticker vi!
-Du skojar. Var är Marco? -Jag har inte sett honom.
Hitta honom. Låt honom inte gå iväg så där. Det är dags nu!
SIBILA23 - 7 KM BORT
-Marco! Din morbror letar efter dig. -Jag kommer.
EFTERFRÅGA DEJT
DEJT EFTERFRÅGAD
NI MATCHADE
SIBILA: NÄR KAN VI TRÄFFAS?
PABLO: IKVÄLL
Prata med din morbror.
-Du stannar kvar här. -Va? Varför det?
-Din morbror vill inte att du följer med. -Vilket skitsnack!
Jag måste vara med på båten, Toño. Du lovade.
Tror du det här är en födelsedagspresent? Lägg ner, annars får du stryk. Se så.
Jisses.
-Vad är felet? -Jag vet inte.
Spårsändaren är på, men rör sig inte.
MAMMA
Mamma, allt väl?
-Ja. -Har han inte kommit tillbaka?
Nej, ingen har varit här. Men du måste därifrån nu.
Oroa dig inte. Det är nästan över, mamma. Snart är allt över.
Nej, den där mannen vet vem du är.
-När han kan göra nåt är det för sent. -För sent för vad?
För att rädda Padín.
Jag svär till Gud att den där jäveln inte slipper ur fängelset förrän han är död.
Ana, vad gör du?
Oroa dig inte, mamma. Jag måste bara göra en sista sak.
Var försiktig, raring.
ANTONIO: JAG VET INTE OM DET GÅR
NAZARIO: 20 000 TILL
GÖR DET
Det är ingen vits att du stannar. Jag hade dragit direkt.
Du kan åka hem…
-Jag är hellre på den säkra sidan. -När det gäller vad?
Jag vill inte åka dit för olovlig frånvaro.
Det är inget problem. Ingen kommer.
Ingen kommer mitt i natten för att kolla om du är här.
Du…
Det här råkar väl inte handla om Padín?
-Ana, trevligt att träffas. -Trevligt att träffas.
Allt är klart för överföringarna.
-Om ni vill att vi verifierar kontonumren… -Det behövs inte.
Ta god tid på er. Känn er som hemma. Vila lite.
Det här tar några timmar.
Det bästa vore om Daniel avslöjade hämtningsplatsen.
Då kan jag skicka dit mitt folk, så går det hela fortare.
Jag har inte direktkontakt med Daniel. Av säkerhetsskäl.
Jaha. Så hur gör vi?
Han ringer på den här telefonen.
Okej.
Inte ens båtförarna som sköter hämtningen vet den exakta avlämningsplatsen.
Bara Daniel vet. Och han avslöjar den för oss när tiden är inne.
Okej. Då stannar vi här och väntar på telefonsamtalet.
Ni ska få vara i fred. Säg till om ni behöver nåt.
Tack.
Enhet 4 i beredskapsläge. Har vi båtens position?
-Nej, inte än. Upprätthåll beredskapen. -Uppfattat.
-Nåt är fel. De avslöjade honom. -Nej, den rör sig.
-Den börjar röra på sig. Men på land. -Vilken väg är det?
-Det är landsvägen längs kusten. -Okej. Alla gör sig redo att ge sig av.
Låt oss se vart han leder oss.
Du skojar!
Vad fan gör du här? Vi ville inte utsätta dig för fara. Fattade du inte det?
-Du lovade mig. -Ja.
Men idag måste vi vara smarta. Det är för farligt.
Okej, men jag lastar inte av nån jävla båt. Daniel, låt mig stanna.
-Jag kanske lär mig nåt. -Kom då.
Ta hit pallen.
Och var tyst, okej?
Vilken är Nilo?
-Den där. -Och var är fiskebåten?
Vet du vad "tyst" betyder?
Fiskebåten har varit offline i 12 timmar för att undvika upptäckt.
Men när tiden är inne, och de sätter på telefonen, borde den vara här.
-Är du säker på att det är här? -Det måste det vara.
Satan.
Kör.
Där är du, din jävel.
Ta den här. De är där. Då åker vi.
-Den står still. Var är det där? -Ett skeppsvarv vid flodmynningen.
-De kanske har avslöjat honom. -Nej, sändaren är fortfarande aktiv.
De kanske ska gömma varorna där? Varvet tillhör Padín, de kanske håller till där.
-Så kan det vara. Åk dit, okej? -Okej.
-Snabba på. -Kom igen, för fan.
Kom igen!
Kom igen. Snabba på!
Kom igen. Lägg dem på sidan.
-Kom igen! -En kvar!
-Det var allt. Nu drar vi! -Nu drar vi!
DANIEL: DÅ VAR DET DAGS
De lastar nu.
Okej. Perfekt.
ANA: DET FINNS EN MULLVAD. DE ÄR ER PÅ SPÅREN.
SKICKA
De åker isär.
De har lastat klart.
-Nu får de veta vart de ska. -Vet de inte det?
Inte än, bara jag vet det. Då kan ingen läcka det.
DANIEL: STYR MOT NORDVÄST
-Du gav dem bara riktningen, inte platsen. -De får den sen. Än kan mycket hända.
-Vad kan hända nu? -Vad som helst.
Det oväntade. Vi har inte råd att misslyckas.
-Chefen. -Allt väl?
Allt väl. Mina herrar…
Ska vi slå vad?
Rör er inte.
Jag dödade dig.
-Vad i helvete? -Jävla motorer.
Satan också. För i helvete!
Satans helvete! Berätta för Daniel! Berätta för Daniel, för fan!
-Vad fan är det som pågår? -Vad är det?
Otroligt. Båda motorerna åt helvete.
Vad händer nu?
Lugn. Det är inget vi inte kan fixa. Titta.
Kom igen, Toño.
DANIEL: STYR MOT NORDVÄST, MOTORHAVERI
Killar, vi ska ändra kurs.
NAZARIO: HAR HAN FÅTT MOBILEN? ANTONIO: INTE ÄN
Jag gillade verkligen hur operationen planerades. Felfritt.
-Tack. -Förut ville de bara ha kontanter.
Med det här systemet börjar pengatvätten direkt vid transaktionen,
så inga kontanter behövs.
Oklanderligt och till synes lagligt.
Ni borde jobba med oss.
-Det gör jag väl redan? -Spela inte dum. Ni vet vad jag menar.
Nämn ert pris.
Just det.
Visst, men…allt i livet handlar väl inte om pengar?
Inte? Så vad är det ni egentligen vill ha?
Hämnd.
Oj. Så ung, och har redan oplockade gäss med folk.
Tja, jag har hunnit bli sårad.
Så ni vill att vi återgäldar tjänsten för arbetet ni utför åt oss.
Det vore väl inte första gången? Ni har gjort det förut.
-Vad menar ni? -Med den där killen…
Silva.
Den där jäveln som satte Padín bakom galler.
-Ja. Vem berättade? Daniel? -Nej, det var…
Jag minns inte, men det var Padín som bad er hitta honom, eller hur?
Nej. Ni blev felinformerad. Det var gamla goda Daniel som hittade honom.
-Daniel? -Ja. Och det var inte lätt.
Han var besatt av den där jäveln.
Så det var Daniel som bad er ta hand om det?
Nej, fel igen.
Det var Padín som gjorde det. Han ringde oss
när han fick reda på att Daniel åkte dit, och bad oss göra honom en tjänst.
Vad är det?
Ni verkar inte gilla det ni hör.
-Är allt bra? -Jadå.
Allt är bra.
Ni behöver inte bestämma er nu. Ta den tid ni behöver.
-Toaletten? -Till höger i korridoren.
Tack.
-Okej, öppna kort. -Det låter bättre.
Vi kan dela på pengarna. Femtusen euro, 2 500 var.
-Vad säger du? -Det är inte hälften.
-Inte ens i närheten. -Jag svär på mina barn.
-Tjugotusen euro. -Va? Är du helt galen?
Okej. Vänta till kl. 08 och ta hand om det själv.
Satan. Tiotusen.
-Vi möts i mitten. Femton. -Dra åt helvete.
Okej.
-Du är en riktig skitstövel. -Okej, du ska få sätta igång.
Sätta igång?
POLIS
Vi är i position. Dina order?
Era order är att vänta. Ingen gör nåt förrän jag säger till. Uppfattat?
-Okej. -Bra.
Kom igen nu, för fan.
Där.
Skicka.
-Kom igen! -Skicka hit dem. Hit med allihop!
-Kom igen, Toño! -Kom igen!
-Hoppa ombord! -Kom igen, för helvete!
-Rakt fram! -Kör.
-Redo? -Kör!
Kör, för fan!
PABLO - NYTT MEDDELANDE
Okej, nu drar vi!
-Ni följer med mig. Nu kör vi. -Nu kör vi.
-Kom igen! -Sätt fart!
Kom igen, grabbar, nu drar vi.
-Vad fan snackar du om? -Jag svär. Advokaten är Silvas dotter.
Hon har lurat oss. Vi måste varna Daniel, men han svarar inte i telefon.
Är det inte riskabelt med alla telefoner? De kan spåra oss.
-Slappna av. -Vi borde sticka nu, Daniel.
Jag skickar det här till colombianerna, sen drar vi. Börja packa.
DANIEL: ALLT SOM DET SKA
DOLT NUMMER: DET FINNS EN MULLVAD. DE ÄR ER PÅ SPÅREN.
Herrejävlar.
Skynda på, för fan!
Vi sticker nu. Släpp den där!
Nej, hitåt!
-Vad är det? -Advokaten är Silvas dotter.
-Va? -Kom igen!
Rör er inte! Stå stilla!
Ner på marken! Ner, sa jag!
-Ner! -Upp med händerna!
-Ner med er! -Släpp telefonen.
-Rör dig inte! Släpp den! -Håll dig nere, för fan.
-Ligg kvar! -Vänd er om. Händerna bakom ryggen!
-Rör dig inte, för fan! -Ner på golvet!
Där är de.
-Nu tar vi dem. Kom igen. -Kom igen!
Kom igen, för fan! Rappa på!
Kom igen nu, för tusan!
Nilo, de har gripit alla. Stick därifrån.
Stick härifrån!
Kom igen!
-Polisen! -Vi sticker härifrån!
-Kom igen! -Rör er inte!
-Stanna! -Upp med händerna!
Stanna!
-Rör dig inte, för fan! -Kom igen!
-Stanna! -Rör er inte!
Daniel?
En stor operation i Cambados mot droghandeln.
-Över 5 000 kilo kokain beslagtogs… -Herrejävlar.
…och flera gripna, som Daniel Padín…
De jävlarna.
-…son till knarkkungen José Padín. -Satan!
Mer information om det polisen kallar Operation Valp finns inte för tillfället.
Det vi vet är att operationen var ett samarbete…
TRE MÅNADER SENARE
-Äntligen. -Allt är i Madrid imorgon.
Jag hämtar bilen, så kan vi åka. Okej?
-Är allt bra? -Ja. Det är bara…
Jag måste bara vänja mig vid tanken.
-Självklart. -Vi har bott här i tre år.
Det var väl det här du ville?
Ja, helt klart. Och du?
Allt jag vill är att vara med dig, Marta.
Ska vi hämta bilen?
-God morgon, allihop. -God morgon.
The Blue Star, under panamansk flagg, 80 mil utanför Finisterre.
Enligt information från DEA
fraktar den tio ton kokain som väntar på att föras in till land.
Hur hanterar vi det här? Vi delar upp oss i tre team.
-Cañizo, du är med mig. -Uppfattat.
Nu när Naranjo har slutat bestämmer jag.
TEIXEIRO-FÄNGELSET, A CORUÑA
TYSTNAD
Daniel, fem minuter. Inte mer.
När jag skickade brevet visste jag inte om du ville träffa mig.
Jag trodde inte du skulle våga komma.
Du ser inte ut som Silva.
-Nej. -Jag tar efter min mamma.
I ditt brev frågade du vad jag hade gjort om jag hade hittat honom före min far.
Jag vet inte.
Vet du inte?
-Efter att ha letat i åratal? -Ja. Den jäveln sårade mig verkligen.
Han förstörde mitt liv.
Men öga mot öga med honom…
Jag vet inte, men jag tror inte… Döda honom?
Jag ville väl se honom i ögonen och fråga varför.
-För att rädda sig själv, antar jag? -Nej, det måste ha varit nåt annat.
Nåt måste ha fått honom att slå slint.
Men ja… Det får jag väl aldrig veta.
Ja…
Jag kom också hit för att få svar. Och se på mig nu.
Vad tänker du göra nu?
Jag vet inte.
Colombianerna är ute efter mig.
-Din far är ute efter mig. -Jag vet.
De tror att det var jag som tjallade på dig.
Nej.
Du visste inte var jag var. Du kunde inte ha skickat dit dem.
Okej.
Vadå?
Jag ville att din far skulle ruttna bort.
-Ruttna bort i fängelset, men inte du… -Får jag fråga en sak?
-Ja, självklart. -Du och jag…
Var allt en lögn?
Jag menar…
Innan du visste att det var jag som hittade din far, kände du nånsin…?
Tror du mig om jag berättar?
Tja, du kan ju prova.
Det gjorde jag.
Det är så synd.
Visst är det synd?
Ja.
-Daniel. -Vad?
Jag är gravid.
Och det är ditt.
Va?
-Tiden är ute. -Ett ögonblick.
-Jag var tvungen att berätta. -När fick du veta?
-Ett ögonblick, tack. -Kom igen.
Snälla, jag ber dig. Ana.
Ana!
Undertexter: Mattias R. Andersson