‫ומה לגבי החבילות, שמכילות‬ ‫יותר מאלף ק"ג של קוקאין טהור,‬
‫וכל אחת מהן מסומנת בשטר שמשמש כתווית?‬
‫מה עשו החבילות האלה על חוף בגליסיה?‬
‫כיצד הגיעו לשם, ומדוע?‬
‫עבור מי?‬
‫או שמא הן הגיעו לחוף מהים,‬ ‫כמו דברים רבים אחרים?‬
‫אלה שאלות שגם המשטרה שואלת היום.‬
‫רייס רמוס עם פרטים נוספים.‬
‫כמות הקוקאין הגדולה ביותר‬ ‫שנתפסה אי פעם בספרד נמצאה אמש‬
‫כשהיא צפה במים‬ ‫בין חופי ויירובה ובורבוחס בקורוניה.‬
‫1,300 ק"ג…‬
‫לאורה, קומי.‬
‫לאורה.‬
‫קדימה, צריך לקום.‬
‫חוץ מזה, זה יום המזל שלך.‬ ‫אבא לוקח אותך היום לבית הספר.‬
‫מה קרה לילדה הזאת? למה היא לא מתעוררת?‬
‫לא ארזתי לך הרבה דברים במזוודה.‬ ‫אני יודעת שאתה לא אוהב את זה.‬
‫בסדר, אני נוסע ליומיים. זה יספיק.‬
‫מה שאני לא מבינה‬ ‫זה למה אתה תמיד צריך לנסוע לדברים האלה.‬
‫למה הוא לא יכול?‬
‫הוא סומך עליי.‬
‫הוא יודע שאני יודע להסתדר איתם.‬
‫אם תחשבי על זה, זה סימן לאמון.‬
‫סימן שהוא שומר על עצמו.‬
‫אם המשמר האזרחי יגיע,‬
‫אתה תהיה מצולם עם הקולומביאנים, לא פדין.‬
‫לא נכון?‬
‫אבל זה לא יקרה.‬
‫- אם אתה רוצה להכיר‬ ‫את אבא של הבת שלך, הוא אצלך בבית -‬
‫- כנופיות גליסיה -‬
‫אמא?‬ ‫-אנה, את יכולה לדבר?‬
‫כן. מה קרה?‬
‫לא יודעת. קורה פה משהו,‬ ‫והוא לא מוצא חן בעיניי.‬
‫מה קרה?‬ ‫-יש פה מישהו ששואל עלייך.‬
‫מישהו? מי זה?‬
‫לא יודעת. הוא אמר‬ ‫שמישהו מהמשרד שלך נתן לו את הכתובת.‬
‫מישהו נתן לו כתובת? מי?‬
‫כן. הוא רצה לדבר איתך‬ ‫על עבודה בחו"ל או משהו כזה.‬
‫לא הצלחתי להבין על מה הוא מדבר.‬
‫אמא, הוא שם?‬ ‫-הוא בחוץ.‬
‫תתארי לי אותו.‬
‫הוא בטח בן שישים, מקריח, שיער אפור…‬
‫חכי רגע.‬
‫אמא? אמא.‬
‫אמא!‬
‫תסתכלי בטלפון. שלחתי לך תמונה.‬
‫בסדר. אני מסתכלת.‬
‫- אמא -‬
‫אמא.‬
‫את מזהה אותו? הוא מוכר לך?‬
‫תקשיבי לי. תגרשי אותו.‬
‫תחשבי על תירוץ, אבל תגרשי אותו עכשיו.‬
‫מה? איך? מה…? מה אני אמורה להגיד, מותק?‬
‫לא, לא. תקשיבי לי.‬
‫תגידי לו שיש לך משהו דחוף,‬ ‫אבל אל תגידי לו שום דבר עליי,‬
‫ובטח שלא על אבא. הבנת?‬
‫אני מצטערת.‬
‫תצטרך לסלוח לי, אבל אני חייבת ללכת.‬
‫יש בעיה? אני יכול לעזור במשהו?‬
‫לא, לא, פשוט…‬
‫אני צריכה ללכת למרינה. משהו שקשור לסירה.‬
‫סירה?‬
‫כן, יש לנו סירה.‬ ‫אנחנו משכירים אותה לתיירים.‬
‫טוב… אל תדאג.‬
‫כשאני אדבר עם הבת שלי,‬ ‫אני אגיד לה ליצור איתך קשר.‬
‫איזה שכחן אני.‬
‫דיברתי ודיברתי, ורק עכשיו הבנתי‬ ‫שלא נתתי לך את מספר הטלפון שלי.‬
‫נכון. גם אני לא שמתי לב.‬
‫אולי תיתן לי כרטיס ביקור…‬
‫פשוט אין לי פה כרטיסי ביקור.‬
‫אבל אם יש לך חתיכת נייר,‬ ‫אני יכול לכתוב לך אותו.‬
‫בטח.‬
‫הנה נייר.‬
‫אתה יכול לכתוב אותו?‬ ‫-כן.‬
‫אני אתן אותו לבת שלי כשאדבר איתה.‬
‫זה המספר הפרטי שלי.‬ ‫-בסדר.‬
‫תודה רבה.‬
‫היה ממש תענוג.‬
‫גם לי. נעים מאוד.‬
‫שלום.‬ ‫-שלום.‬
‫לעזאזל, פדין. נו, באמת.‬
‫תענה לטלפון המזוין שלך.‬
‫- אמא: הוא הלך. אני חושבת‬ ‫שהוא ראה את התמונה שלנו עם אבא. -‬
‫מה שלומכם?‬
‫משהו בן זונה. העוגה כמעט מוכנה.‬
‫טוב, תקשיב. זה קורה הלילה. תתכוננו.‬
‫נהיה מוכנים.‬ ‫-בסדר.‬
‫נילו!‬
‫נילו, בוא נלך.‬
‫מה עם הכספת?‬ ‫-עזוב אותה.‬
‫מה זאת אומרת?‬ ‫-זה ייקח יותר מדי. בוא.‬
‫אנחנו יודעים‬ ‫שמה שאנחנו צריכים בפנים. בואו.‬
‫בואו.‬
‫תן לי את הטלפון שלך.‬ ‫-את הטלפון שלי?‬
‫כן. אני אשאיר אותו בבית שלך.‬
‫לא, את צריכה להיות עם הקולומביאנים.‬
‫תדאגי שהם יעבירו את הכסף‬ ‫לפני שאבא שלי יגלה.‬
‫בסדר, אני אעבור אצלך קודם.‬
‫ככה יהיו ראיות לזה שהיית רחוק.‬
‫היא צודקת. הנה, קחי גם את שלי.‬
‫ככה ייראה שהיינו ביחד.‬
‫- נזריו -‬
‫לעזאזל, דניאל, תענה כבר לטלפון.‬
‫- נזריו -‬
‫- לאורה -‬
‫לאורה.‬
‫אנה, אנחנו עצורות. אנחנו בתחנת המשטרה.‬
‫את יכולה לבוא?‬
‫מה?‬
‫מה קרה?‬
‫אני אגיד לך כשתבואי.‬
‫סליחה, לא הצלחתי לחשוב‬ ‫על מישהו אחר להתקשר אליו.‬
‫לעזאזל.‬
‫כן.‬
‫אני בדרך לשם.‬
‫מה?‬ ‫-הוא לא עונה.‬
‫מוניז המזדיין.‬
‫יש חדשות מפונטוודרה?‬ ‫-בינתיים רק נרנחו יצא משם.‬
‫אז מה נעשה?‬ ‫-מה נעשה? מה שתכננו.‬
‫אתה רוצה לבטל הכול‬ ‫כי הממזר הזה חושד במשהו?‬
‫אם מיליון לא הספיק, אז אין לו כלום.‬
‫כן, כן.‬
‫טוב, בוא נראה.‬
‫מונצ'ו ופיפו ישבו מאחורה עם הדלק.‬
‫בסדר.‬ ‫-אני אנהג.‬
‫לא, אתה לא.‬
‫הכול תלוי בזה.‬ ‫אני חייב להיות שם ולדאוג שזה קורה.‬
‫מה, אנחנו לא נסתדר?‬ ‫אנחנו אפסים או משהו כזה?‬
‫לא התכוונתי לזה ככה.‬ ‫-בדיוק.‬
‫כדי שהכול יסתדר, אתה צריך להישאר בחוף‬
‫ולנהל את המבצע, עם הטלפונים, המכ"ם וכל זה.‬
‫מה יעזור לנו שתהיה בים ותשתה דלק ומים?‬
‫בשביל זה יש אותנו.‬
‫כן.‬ ‫-אני צריך שתיסע לכלא ברגע זה.‬
‫מה?‬ ‫-אני צריך לדבר עם פדין.‬
‫רגע, רגע.‬
‫מה קרה?‬ ‫-כלום. תחזרי לישון.‬
‫השתגעתם לגמרי?‬
‫חמישים אלף אירו.‬
‫זאת סיבה מספיק טובה בשביל לנסוע עכשיו?‬
‫המשמרת שלי מתחילה רק בשמונה.‬ ‫אני לא יכול פשוט לבוא לשם.‬
‫כן או לא?‬
‫עורכת הדין פה.‬
‫לכי לדבר איתה.‬
‫בסדר. אנחנו לבד.‬
‫אני צריכה שתסבירי לי שוב, כי לא הבנתי.‬
‫מה השוטר הזה רצה ממך?‬
‫חייבת להיות סיבה.‬
‫הוא בטח אמר משהו.‬
‫מה? הוא פשוט בא וניסה לחנוק אותך?‬
‫לא יודעת. אני לא יודעת.‬
‫לאורה, את התקשרת אליי.‬
‫אם את רוצה עזרה, אני חייבת לדעת את האמת.‬
‫לעזאזל, אנה. אני לא יכולה.‬
‫אני מצטערת. תסלחי לי, אני…‬
‫טוב, לאורה, גם אני מצטערת,‬
‫אבל אין טעם שאהיה פה.‬
‫חכי, חכי. אני משתפת פעולה עם המשטרה.‬
‫כדי לתפוס את פדין.‬
‫יש מבצע שעומד להתחיל.‬
‫את יודעת משהו על מבצע של פדין?‬
‫לא, אני לא, אבל…‬
‫יש מישהו בפנים, וגם הוא רוצה לעצור את זה.‬
‫בפנים?‬
‫ואני מניחה שהשוטר הזה רצה לגלות מי זה.‬
‫כן. כי אני הייתי מין…‬
‫שליחה או משהו כזה.‬
‫אז מה עכשיו?‬
‫כבר אין בי צורך.‬
‫הוא יודע מתי המבצע הזה אמור להתחיל?‬
‫עוד לא.‬
‫אבל…‬
‫יש לו דרך אחרת לתקשר איתם.‬
‫דרך יותר בטוחה.‬
‫קדימה, חברים, לדרך! בואו נזוז!‬
‫קדימה, אתם נראים כמו טירונים!‬
‫קחו גם את זה. אין לנו את כל הלילה.‬
‫פאק.‬
‫מחר נחגוג. נרים כוסית, הא?‬
‫תקשיב.‬
‫חשבת על מה שאמרתי לך?‬ ‫-על לעזוב?‬
‫כן.‬
‫כן, חשבתי. אבל לא, לא נראה לי.‬
‫נוכל לעזוב ביחד.‬
‫מה שתגיד.‬
‫אם תישאר, אבא שלי‬ ‫יהרוג אותך. אתה מכיר אותו.‬
‫כן, בגלל זה.‬
‫אני מכיר אותו,‬ ‫ואני יודע שאני יכול להסתדר איתו.‬
‫אף אחד לא יודע לשחק אותה טמבל כמוני.‬
‫תראה מה בנית פה. יש לך עסק שמרוויח.‬
‫בדיוק בגלל זה. הולך לי מצוין.‬
‫אני לא עוזב.‬
‫היום נלך עד הסוף. עד הסוף.‬
‫יד ביד.‬
‫מה קרה לך?‬
‫נפלת מהמיטה, או שאשתך זרקה אותך כי נחרת?‬
‫רבנו, ובסוף אמרתי לה,‬
‫"על הזין שלי, אני הולך לעבודה וזהו".‬
‫פאק. יכולת פשוט לצאת לבלות.‬
‫לא, אין לי מצב רוח לבילויים.‬ ‫אני מעדיף להיות פה.‬
‫כן, ברור, כיף אדיר פה.‬
‫טוב, אתה יכול ללכת.‬
‫אני אחליף אותך.‬
‫ואם יקרה משהו?‬
‫מה יכול לקרות? כולם ישנים.‬
‫קדימה, לך הביתה, תפתיע את אשתך.‬
‫הא? מה קרה?‬
‫תעשו חימום. אתם תכף עולים לשחק.‬ ‫-מעולה.‬
‫קדימה, חברים, אנחנו זזים!‬
‫אתם צוחקים עליי. איפה מרקו?‬
‫לא ראיתי אותו.‬
‫תמצא אותו. אל תיתן לו להיעלם.‬ ‫קדימה, הגיע הזמן!‬
‫- סיבילה23‬ ‫7 ק"מ ממך -‬
‫מרקו! דוד שלך מחפש אותך.‬
‫אני בא.‬
‫- שלח בקשה -‬
‫- הבקשה נשלחה -‬
‫- נמצאה התאמה -‬
‫- סיבילה:‬ ‫מתי נוכל להיפגש? -‬
‫- פבלו:‬ ‫הלילה -‬
‫תדבר עם דוד שלך.‬
‫אתה נשאר לעזור עם האיסוף.‬ ‫-מה? למה?‬
‫כי דוד שלך לא רוצה שתבוא, ואני מסכים איתו.‬
‫מה זה החרא הזה?‬
‫אני חייב להיות על הסירה, טוניו. הבטחתם לי!‬
‫מה נראה לך שזה? מתנה ליום הולדת?‬
‫אל תתחיל איתי, כי תחטוף. עוף מפה.‬
‫נו, באמת.‬
‫משהו לא בסדר. מה קרה?‬ ‫-לא יודעת.‬
‫המשדר פועל, אבל הוא לא זז.‬
‫- אמא -‬
‫אמא, הכול בסדר?‬
‫כן, הכול בסדר.‬ ‫-הוא לא חזר, נכון?‬
‫לא, אף אחד לא היה פה.‬
‫אבל את חייבת לצאת משם עכשיו.‬
‫באמת, אל תדאגי. זה כבר כמעט הסוף, אמא.‬
‫הכול תכף נגמר.‬
‫לא, אנה, האיש הזה יודע מי את.‬
‫כשהוא יוכל לעשות משהו, כבר יהיה מאוחר מדי.‬
‫מאוחר מדי בשביל מה?‬
‫בשביל להציל את פדין.‬
‫אמא, אני נשבעת לך,‬
‫הבן זונה הזה לא יצא מהכלא כל החיים שלו.‬
‫אנה, מה בדיוק את עושה?‬
‫אל תדאגי, אמא.‬ ‫נשאר לי רק עוד דבר אחד לעשות.‬
‫תיזהרי מאוד, מתוקה.‬
‫- אנטוניו:‬ ‫אני לא בטוח שאצליח -‬
‫- נזריו:‬ ‫עוד 20,000 -‬
‫- תעשה את זה -‬
‫נראה לי טיפשי שתישאר פה.‬
‫במקומך לא הייתי חושב פעמיים.‬
‫אתה יכול ללכת הביתה…‬
‫אל תדאג לי. אני מעדיף לא להסתבך.‬
‫להסתבך במה?‬
‫אני לא רוצה להסתבך כי הלכתי באמצע משמרת.‬
‫איך תסתבך? אף אחד לא יבוא הנה.‬
‫אתה יודע שאף אחד‬ ‫לא בא בלילה לבדוק אם אתה פה.‬
‫תגיד…‬
‫זה לא קשור איכשהו לפדין, נכון?‬
‫אנה. אני שמח להכיר אותך.‬
‫נעים מאוד.‬
‫הכול מוכן להעברות.‬
‫אם אתה רוצה‬ ‫שנתחיל לוודא את מספרי החשבונות…‬
‫לא, אל תדאגי.‬
‫קחי את הזמן.‬
‫תרגישי כמו בבית. קחי לך משהו לאכול.‬
‫יש לנו עוד כמה שעות.‬
‫יהיה הכי טוב אם דניאל‬ ‫יודיע לנו איפה יהיה האיסוף.‬
‫ככה אני אוכל לשלוח אנשים ולזרז עניינים.‬
‫אין לי קשר ישיר עם דניאל.‬
‫מסיבות בטיחות.‬
‫אהה…‬
‫אז מה נעשה?‬
‫טוב, הוא יתקשר לטלפון הזה.‬
‫כן.‬
‫אפילו הנהגים שיבצעו את המשלוח‬
‫לא יודעים בדיוק איפה תהיה המסירה.‬
‫רק דניאל יודע.‬
‫והוא יודיע לנו כשיגיע הזמן.‬
‫טוב. אז כולנו נישאר פה ונחכה לטלפון.‬
‫אני אשאיר אותך לבד.‬ ‫אם תצטרכי משהו, תגידי לנו.‬
‫תודה.‬
‫יחידה 4 בהמתנה. יש לנו כבר מיקום של הסירה?‬
‫לא, עוד לא. תמשיכו להמתין.‬ ‫-קיבלתי.‬
‫משהו לא בסדר. הם תפסו אותו.‬
‫לא, המשדר זז.‬
‫הוא התחיל לזוז, אבל על היבשה.‬
‫איזה כביש זה?‬
‫זה כביש אזורי, זה שלאורך החוף.‬
‫טוב מאוד. תתכוננו ליציאה, בסדר?‬
‫בואו נראה לאן הבחור הזה יוביל אותנו.‬
‫אין מצב.‬
‫מה אתה עושה פה בדיוק?‬
‫אנחנו לא רוצה שתהיה בסכנה.‬ ‫אתה לא מבין את זה?‬
‫הבטחת לי, דניאל.‬ ‫-כן, אבל היום אנחנו צריכים קור רוח.‬
‫מסוכן מאוד לצאת לים כשכועסים.‬
‫אני לא אשב ואחכה עד שנפרוק.‬
‫מרקו…‬ ‫-דניאל, די, תן לי להישאר פה.‬
‫אני אוכל ללמוד משהו.‬
‫בוא.‬
‫קח שרפרף.‬
‫ותהיה בשקט, טוב?‬
‫איפה הסירה של נילו?‬
‫זאת.‬
‫ואיפה סירת הדיג?‬
‫איזה חלק של "תהיה בשקט" לא הבנת?‬
‫סירת הדיג התנתקה‬ ‫לפני 12 שעות כדי למנוע זיהוי.‬
‫כשיגיע הזמן,‬
‫והם ידליקו את הטלפון, הם אמורים להיות פה.‬
‫אתה בטוח שזה פה?‬
‫זה חייב להיות.‬
‫פאק.‬
‫עכשיו.‬
‫הנה אתה, בן זונה.‬
‫קח. הם פה.‬
‫בואו.‬
‫הוא שם כבר די הרבה זמן. איפה זה?‬
‫מספנה, קרוב לשפך הנהר.‬
‫יכול להיות שהם לקחו את המודיע לשם.‬
‫לא, המשדר פעיל. זה אומר משהו.‬
‫אולי הם יחביאו שם את הסחורה?‬
‫המספנה שייכת לפדין. אולי הם פועלים משם.‬
‫יכול להיות. סעי לשם, בסדר?‬
‫בסדר.‬
‫מהר.‬ ‫-תזדרזו.‬
‫קדימה!‬
‫קדימה. תזדרזו.‬
‫קדימה, מהר. שימו אותן בצד.‬
‫קדימה.‬ ‫-עוד אחת!‬
‫זהו. בואו נזוז!‬ ‫-בואו נזוז!‬
‫- דניאל:‬ ‫הנה זה בא -‬
‫הם מעמיסים.‬
‫בסדר. מושלם.‬
‫- אנה:‬ ‫יש חפרפרת. הם יבואו לתפוס אותך. -‬
‫- שליחה -‬
‫הם מתרחקים.‬
‫הם סיימו להעמיס.‬
‫עכשיו הם צריכים מסלול לפריקה.‬ ‫-הם לא יודעים כבר?‬
‫עוד לא, רק אני יודע. ככה כלום לא ידלוף.‬
‫- דניאל:‬ ‫תשוטו לצפון מערב -‬
‫נתת להם כיוון, לא אמרת להם מקום.‬
‫אני אגיד להם אחר כך.‬ ‫הרבה דברים עוד יכולים לקרות.‬
‫מה יכול לקרות עכשיו?‬
‫כל דבר.‬
‫הבלתי צפוי. אסור לנו לטעות.‬
‫בוס.‬ ‫-הכול בסדר?‬
‫הכול בסדר. רבותיי.‬
‫רוצה להתערב?‬
‫אל תזוז.‬
‫הרגתי אותך.‬
‫מה קורה פה?‬ ‫-איזה מנוע מזדיין.‬
‫נו, באמת. פאק.‬
‫נו, באמת. תודיעו לדניאל!‬
‫תודיעו לדניאל!‬
‫מה בדיוק קורה שם?‬ ‫-מה קרה?‬
‫אני לא מאמין. שני המנועים הלכו.‬
‫אז מה עכשיו?‬
‫אל תדאג. לכל בעיה יש פתרון.‬
‫תסתכל.‬
‫קדימה, טוניו.‬
‫- דניאל:‬ ‫שוט לצפון מערב, בעיית מנוע -‬
‫חבר'ה, שינוי מסלול.‬
‫- נזריו -‬
‫- נזריו: כבר נתת לו את הטלפון?‬ ‫אנטוניו: עוד לא -‬
‫מאוד אהבתי את תוכנית המבצע.‬
‫היא מושלמת.‬
‫תודה רבה.‬
‫עד עכשיו, פדין רצה רק מזומן.‬
‫כן, אבל בשיטה הזאת,‬
‫הלבנת הכספים מתחילה כבר בהעברה,‬
‫ואז אין מזומן שצריך להסביר.‬
‫הכול נקי וחוקי למראה.‬
‫את צריכה לעבוד איתנו.‬
‫אני כבר פה, לא?‬
‫אל תשחקי אותה טיפשה.‬
‫הבנת למה אני מתכוון.‬
‫תני לי מחיר.‬
‫כן.‬
‫טוב, אבל…‬
‫כסף זה לא הכול בחיים, נכון?‬
‫לא? אז תדברי. מה את רוצה באמת?‬
‫נקמה.‬
‫או-הו, כל כך צעירה‬ ‫וכבר יש לה חשבונות לסגור.‬
‫טוב, כבר יצא לי להיפגע.‬
‫אז את רוצה שנחזיר לך טובה‬ ‫תמורת העבודה שאתה עושה בשבילנו.‬
‫זאת לא תהיה הפעם הראשונה, נכון?‬
‫כבר עשיתם את זה בעבר.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫עם הבחור הזה…‬
‫סילבה.‬
‫הבן זונה שהכניס את פדין לכלא.‬
‫כן. מי סיפר לך? דניאל?‬
‫לא, זה…‬
‫אני לא זוכרת. אבל פדין‬ ‫ביקש מכם למצוא אותו, לא?‬
‫לא. שמעת לא נכון.‬
‫דניאל היה זה שמצא אותו.‬
‫דניאל?‬ ‫-כן. וזה לא היה קל.‬
‫הייתה לו אובססיה לבן זונה הזה.‬
‫אז דניאל היה זה שביקש מכם לטפל בזה?‬
‫לא. עוד פעם הבנת לא נכון.‬
‫זה היה פדין.‬
‫הוא התקשר אלינו,‬
‫כשהוא גילה שדניאל נסע לאי לחפש אותו,‬
‫וביקש שנעשה לו טובה.‬
‫מה קרה?‬
‫את לא נראית מרוצה מדי. ביאסתי אותך.‬
‫את בסדר?‬ ‫-כן, כן.‬
‫כן, אני בסדר.‬
‫טוב, את לא צריכה להחליט עכשיו.‬ ‫קחי את הזמן. אין לחץ.‬
‫איפה השירותים?‬
‫בהמשך המסדרון, מצד ימין.‬
‫תודה.‬
‫טוב, בוא נדבר דוגרי.‬
‫עדיף ככה.‬
‫יש כסף שאפשר לחלק. 5,000. 2,500 לכל אחד.‬
‫מה אתה אומר?‬ ‫-זה בטח לא חצי.‬
‫אפילו לא רבע.‬ ‫-אני נשבע בילדים שלי שכן.‬
‫20,000.‬ ‫-מה? השתגעת לגמרי?‬
‫בסדר, תחכה עד שמונה בבוקר,‬ ‫ותעשה את זה בעצמך.‬
‫פאק.‬
‫10,000.‬
‫בוא ניפגש באמצע. חמש-עשרה.‬
‫כוס אמא שלך.‬
‫בסדר.‬
‫אתה ממזר, אתה יודע?‬ ‫-בסדר, אני אתן לך לטפל בזה.‬
‫תיתן לי?‬
‫- משטרה -‬
‫המתחם מוקף. מה ההוראות?‬
‫ההוראה היא לחכות. הבנת?‬
‫שאף אחד לא יזוז עד שאגיד. מובן?‬
‫בסדר.‬ ‫-טוב מאוד.‬
‫נו, כבר.‬
‫הנה.‬
‫שלח.‬
‫- דניאל:‬ ‫35.7823 צפון, 91.4567- מזרח -‬
‫קדימה, קדימה.‬ ‫-תוציא הכול.‬
‫מהר, טוניו!‬ ‫-מהר!‬
‫קדימה, תעלה לסירה.‬
‫מהר!‬
‫קדימה!‬ ‫-מהר.‬
‫מוכנים?‬ ‫-סע, סע!‬
‫סע, לעזאזל!‬
‫- פבלו‬ ‫הודעה חדשה -‬
‫אנחנו יוצאים.‬
‫כולם אחריי. קדימה.‬ ‫-בואו נעשה את זה.‬
‫קדימה, בואו.‬ ‫-בואו, קדימה.‬
‫קדימה, חבר'ה, קדימה.‬
‫על מה אתה מדבר?‬
‫אני נשבע. עורכת הדין היא הבת של סילבה.‬
‫היא עבדה עלינו.‬
‫צריך להזהיר את דניאל,‬ ‫אבל הוא לא עונה לטלפון.‬
‫זה לא מסוכן שיש לך‬ ‫כל כך הרבה טלפונים? הם יוכלו לאתר אותך.‬
‫תירגע.‬ ‫-צריך ללכת, דניאל. בוא נלך.‬
‫אני אשלח הודעה לקולומביאנים ונוכל ללכת.‬
‫תתחיל לארוז.‬
‫- דניאל:‬ ‫הכול בסדר -‬
‫- מספר חסוי:‬ ‫יש חפרפרת. הם יבואו לתפוס אותך. -‬
‫פאק.‬
‫תזדרז, לעזאזל!‬
‫קדימה, בוא נעוף מפה. עזוב את זה!‬
‫לא. מפה, מפה!‬
‫מה?‬ ‫-דניאל, עורכת הדין היא הבת של סילבה.‬
‫מה?‬ ‫-קדימה, קדימה!‬
‫לא לזוז! עצור!‬
‫על הרצפה! על הרצפה, אמרתי לך!‬
‫על הרצפה!‬ ‫-ידיים למעלה!‬
‫על הרצפה!‬ ‫-עזוב את הטלפון.‬
‫על הרצפה! תניח אותו!‬ ‫-תישאר שם!‬
‫תישארו שם!‬ ‫-לא לזוז!‬
‫תסתובב! ידיים מאחורי הגב!‬
‫לא לזוז!‬ ‫-על הרצפה!‬
‫הנה הם.‬
‫בואו נתפוס אותם. קדימה, חבר'ה.‬ ‫-קדימה!‬
‫מהר, מהר!‬ ‫-תתקרב יותר.‬
‫קדימה, לעזאזל!‬
‫נילו, הם תפסו את כולם. תעוף משם!‬
‫תעופו מפה!‬
‫קדימה!‬
‫משטרה!‬ ‫-בואו נעוף מפה!‬
‫קדימה!‬
‫לא לזוז!‬
‫עצור!‬ ‫-ידיים למעלה!‬
‫לא לזוז!‬
‫-קדימה, קדימה!‬
‫עצור!‬ ‫-לא לזוז!‬
‫- המשטרה הלאומית -‬
‫דניאל?‬
‫מבצע גדול ללכידת סוחרי סמים בקמבדוס.‬
‫יותר מ-5,000 ק"ג של קוקאין נתפסו…‬ ‫-לא ייאמן.‬
‫…ומספר אנשים נעצרו, ביניהם דניאל פדין…‬
‫בני זונות.‬
‫…בנו של סוחר הסמים חוסה פדין.‬
‫פאק.‬
‫כרגע אין בידינו פרטים נוספים‬
‫על המבצע שמכונה במשטרה "מבצע כלבלב".‬
‫נודע לנו שהמבצע הצריך מאמץ משותף…‬
‫- כעבור שלושה חודשים -‬
‫סוף סוף.‬ ‫-הכול יגיע למדריד מחר.‬
‫אני אביא את המכונית, וניסע, בסדר?‬
‫את בסדר?‬
‫כן, פשוט…‬
‫טוב, אני צריכה להתרגל לרעיון.‬
‫ברור.‬
‫היינו פה שלוש שנים.‬
‫זה מה שרצית, לא?‬
‫כן, ברור. ואתה?‬
‫כל מה שאני רוצה זה להיות איתך, מרתה.‬
‫נלך להביא את המכונית?‬
‫בוקר טוב לכולם.‬ ‫-בוקר טוב.‬
‫"בלו סטאר", שטה תחת דגל פנמה,‬ ‫נמצאת כרגע 500 מייל מ"פיניסטרה".‬
‫לפי המידע שקיבלנו מה-DEA,‬
‫היא נושאת עשר טונות‬ ‫של קוקאין שאמורות להגיע לחוף.‬
‫איך נתמודד עם זה?‬
‫נתחלק לשלושה צוותים.‬
‫קניסו, אתה בא איתי.‬ ‫-קיבלתי.‬
‫נרנחו כבר לא פה.‬ ‫אני זאת שנותנת את ההוראות.‬
‫- כלא טייחיירו, קורוניה -‬
‫- שקט -‬
‫דניאל. חמש דקות, לא יותר.‬
‫כששלחתי את המכתב,‬ ‫לא ידעתי אם תסכים להיפגש איתי.‬
‫לא חשבתי שתעזי לבוא.‬
‫את לא דומה לסילבה.‬
‫לא.‬
‫כן. אני דומה לאמא שלי.‬
‫במכתב,‬
‫שאלת מה הייתי עושה‬ ‫אם הייתי מוצא אותו לפני אבא שלי.‬
‫אני לא יודע.‬
‫אתה לא יודע?‬
‫אחרי שחיפשת אותו במשך שנים?‬ ‫-כן.‬
‫כי הממזר הזה ממש פגע בי.‬ ‫הוא הרס לי את החיים.‬
‫אבל אם הייתי עומד מולו…‬
‫לא יודע, אני לא חושב… אבל להרוג אותו?‬
‫נראה לי שהייתי רוצה‬ ‫להסתכל לו בעיניים ולשאול אותו למה.‬
‫בטח כדי להציל את עצמו, לא?‬
‫לא. היה חייב להיות עוד משהו.‬
‫משהו אחר. משהו ששבר אותו.‬
‫אבל בסדר,‬
‫כנראה שאף פעם לא נדע.‬
‫כן.‬
‫גם אני באתי הנה כדי לחפש תשובות.‬
‫ותראה אותי עכשיו.‬
‫מה תעשי עכשיו?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫הקולומביאנים מחפשים אותי.‬
‫אבא שלך מחפש אותי.‬ ‫-אני יודע.‬
‫כי הם חושבים שאני הלשנתי עליך, אתה מבין?‬
‫לא.‬
‫את לא ידעת איפה אני.‬
‫לא יכולת לתת להם מיקום. זה ברור לי.‬
‫בסדר.‬
‫מה?‬
‫אני נשבעת שרציתי שאבא שלך יירקב,‬
‫שהוא יירקב בכלא, אבל לא שאתה…‬
‫אני יכול לשאול משהו?‬
‫כן, בטח.‬
‫את ואני…‬
‫זה היה רק שקר?‬
‫זאת אומרת…‬
‫היה רגע, לפני שידעת‬ ‫שאני זה שמצא את אבא שלך…‬
‫היה רגע…?‬ ‫-אתה תאמין לי אם אגיד לך?‬
‫טוב, תבדקי אותי.‬
‫היה.‬
‫חבל מאוד.‬
‫חבל מאוד, לא?‬
‫כן.‬
‫דניאל.‬ ‫-מה?‬
‫אני בהיריון.‬
‫ממך.‬
‫מה?‬
‫הזמן נגמר.‬ ‫-רק רגע.‬
‫הייתי חייבת להגיד לך.‬ ‫-כמה זמן את יודעת?‬
‫רגע, בבקשה. דקה אחת.‬ ‫-בואי.‬
‫בבקשה. אני מבקש. אנה!‬
‫אנה!‬
‫תרגום כתוביות: ברונק פרלמוטר‬