Дідько!
-Оце велетень. -Допоможе нам виграти Лігу чемпіонів.
Чудово проведемо час, ось побачиш. Ходімо.
Ну ж бо! До роботи!
-І? -Що?
-Готувати цю лялю? -А я що сказав, бляха?
-Не кіпішуй. Скільки у нас часу? -Наче нині виходимо.
Дідько. Прокинься, Фіфо.
-Дай це Мончо, ну. -На.
-Ось. -Дай мені. Гаразд.
Дай шайбу. Ось так.
-З'єднай. -Болт. Дай мені гайковий ключ.
Сюди його.
Закрути болт. Ну ж бо.
КЛАНИ ГАЛІСІЇ
МАДРИД
Ви Ана Гонсалес?
-Що за?.. Що це таке? -Ваша машина чекає, юристко.
-Будь ласка. -Але…
Не думала побачити тебе тут.
-Що сказали лікарі? -Кажуть, я сильний, як бик.
Думають, я відпочиваю в ліжку.
Але зі мною все добре. Захотілось виїхати з міста й покататись.
Подихати.
Усе в порядку?
Потім розповім.
-Ти точно в нормі? Може, я повезу? -Зі мною все гаразд. Ми вже прийшли.
-Ця машина? -Так.
-Нова? -Я її досі приборкую.
-Мені варто переживати? -Чому? Хочеш сісти за кермо?
Гаразд.
Упевнена?
Нащо питав, якщо ти цього не хочеш?
Тримай.
-Серйозно? -Так.
Уяви, як я злякалася,
коли усвідомила, що те авто переслідувало мене.
Твій тато не казав, що це від нього,
поки я не поїхала до аеропорту, тоді нікого не було.
Схоже на нього. Любить контроль.
-Завжди любив. -І не кажи.
Можу розповісти купу історій. Пам'ятаю період після маминої смерті.
Мені тоді було важко. Не хотілось ні їсти, ні щось робити.
А в моїй чудовій школі був психолог.
Він почав говорити зі мною, допомагати.
Розповісти татові було поганою ідеєю.
Чому? Він щось із ним зробив?
Його будинок обшукали, установили мікрофони…
Казав, це поліційний трюк, щоб розслідувати його.
Слухай, ну що б такого ти розповів психологу про роботу свого батька?
-Тобто… -Нічого.
Інший раз через мою дівчину.
Її звали Паула.
Подобалась мені.
Через 3 місяці стала думати, що за нею стежать.
-Її дім обшукали і підтвердили здогадку. -Ви розійшлися?
Боялася бути зі мною, боялася, що рідних скривдять… Не знаю.
Недивно.
Чому ти досі на нього працюєш?
Не на нього, я працюю на себе.
-Поки що непогано виходить, еге ж? -Гаразд.
Та й це все, що я вмію.
-Неправда. -Та ну?
Можеш робити, що захочеш, Даніелю.
Я тут подумав, якщо план не провалиться,
я зможу вийти з гри.
-Ти це серйозно? -Так.
Після загибелі Марії я це ще чіткіше розумію.
А твій батько погодиться?
Мені байдуже.
Він не має знати, доки це не скінчиться.
Я вже все підготував для свого зникнення.
-Хвилинку, це просто… -Це лягаві.
Звідки знаєш?
Вони постійно їздять на тих самих двох тачках.
-Що мені тепер робити? -Поганяймо їх.
Турбує, що вони на хвості?
Так, трохи.
То тисни на газ.
Тисни.
-Ти певна, що вона була за кермом? -Так. Їхала з аеропорту.
Ясно. Звідки вона прилетіла?
З Амстердаму, але ми не певні, чи була вона в Дакарі.
Це було б логічно.
Приїхала, передала їм інформацію, і човен відплив.
-Усе сходиться. -Так, але доказів нема.
Поки ні.
Але вона все більше в це вплутується.
То що?
Якщо проверну це все, поїдеш зі мною?
-Куди? -Куди хочеш.
У В'єтнам.
У В'єтнам?
Чи Бразилію. Куди захочеш. Можна й у кілька місць.
І ми поїдемо як?..
Як хто?
-Я тебе налякав? -Ні, просто… Я…
Я цього не очікувала, розумієш?
-Не можу повірити. -У що?
Ну, може, я тобі не подобаюсь.
Є така ймовірність. Але я тобі казав у лікарні,
і думав, ти відчуваєш те саме…
Чорт, що я верзу.
Ні.
Не кажи так. Просто…
Ні. Я перегнув палицю, так?
Але ти серйозно?
Ти серйозно?
-Забудь. -Ні, знаєш…
Я не збагну, ти мене так зваблюєш?
-Гарний жарт. -Це не жарт. Мені треба знати.
Що знати?
-Чи я серйозно? -Так.
Авжеж. Серйозніше, ніж будь-коли.
Аж руки спітніли.
Боже.
Їдь у наступний з'їзд.
Чому? Хочеш стати?
Знаєш тут якийсь готель?
Ні.
Але тепер дуже захотілось перевірити.
-Вибач. Усе гаразд? -Я в нормі.
-Точно? -Так.
-Даніелю, я хотіла тобі сказати… -Поки нічого не кажи про…
Про те, що я запропонував.
Можеш подумати. Не треба відповідати зараз.
Гаразд.
Нам поки що треба припинити бачитись.
Швидко ти.
На людях.
Не треба, щоб нас бачили й думали, що досі працюю на тебе.
Але ж ти працюєш. Усе законно.
Окрім твоїх справ у Африці,
усе добре, так?
Річ у тім, що…
Вони поставили жучки.
-У моєму офісі. -Давно ти дізналась?
-Недавно. Насправді я там ще не була… -І звідки ти знаєш?
Роза сказала.
Але не хвилюйся, я там ще не була, тому…
Тому й сказала тобі.
Ви обіцяли, що на тому моя роль скінчиться.
Як досі не сказала нічого, може, вона непричетна.
Ага.
Ми знаємо, це не так.
Тоді я нічим не можу зарадити.
Ти їй сказала?
-Ти сказала про жучок? -Ні.
-Щоб вона була обережною? -Нічого не казала.
-Ти ж не брешеш? -Не брешу. Ви робите мені боляче.
Вибач.
Ще одне. Після її останньої подорожі
вона змінилась, правда? Якась нервовіша.
Вона порвала з Даніелем.
Та ну?
Вони понад 15 днів не розмовляли. Але ви краще за мене знаєте.
Вона щось казала?
Ні, але я бачу, що вона сумніша і…
І?
Це стосується справ із ним.
Бізнесу, який хотів купити.
Він сказав, що ми не впораємося. Приходив забирати документи.
-Можна мені йти? -Так, звичайно.
Ну що? Повівся?
Не знаю. Гадаю, так.
Марто.
Бляха, Марто, поясни, що коїться.
Вирішила піти, сповістивши мене повідомленням?
Не будемо про це зараз.
-Мені треба йти. -Куди? Це твій дім.
Це місце не було мені домом.
Боже. Треба радіти, що ми вільні від кошмару раку.
Ти знаєш, у нас нічого не виходить. Це не змінити.
Почекай ще два місяці, гаразд?
Як усе буде добре і я спіймаю Падінів, я піду з поліції. І поїдемо разом.
Я тобі не вірю.
Будь ласка.
Господи. Ти схожий на своїх дядьків.
Безрозсудний. Я бачив, ти ледь не впав.
Агов.
-Я розумію… -Ти ні хріна не знаєш.
Обережно. Ти не один, хто когось утратив.
Ти ж це знаєш?
Але ж не так.
Вона мертва, тож мені байдуже, де я буду.
-Бо тобі боляче. Але це мине. -Хочу до вас.
Хочу брати участь у вашому плані.
Хочу працювати з вами, а не просто розвантажувати на пляжі.
Ми все життя тебе від того захищали,
як і твої батьки.
І що це дало?
Гей! Насолоджуйся своїм життям.
Хочеш опинитися у в'язниці? Знаєш, як це? Бо я знаю.
Я здурію, якщо чимось не займусь.
Ці покидьки вкрали в нас з Марією гроші.
І тому вона мертва.
-Мені треба щось для початку. -Гроші?
Ти мій похресник.
Тобі ніколи не бракуватиме грошей. Ясно?
Я сам хочу заробляти.
Добре, підеш з Ніло на човен.
Добре?
Не сильно, ще болить.
Де вони, бляха?
Що відбувається?
Треба зачекати.
Зачекати? Ми тут шість годин! Шість годин, чорт забирай!
Нічого.
Щось не так! Господи!
Маяк працює нормально. Вони точно там.
-Довго вони вже там? -Годинами.
Якщо попередимо, УБН може облетіти територію.
-Ми цього не робитимемо. -А що тоді?
Як попередимо УБН, товар буде в нас, але Падінів утратимо, тож треба чекати.
Як товар перекинуть на інші човни, ми їх загубимо.
Загубимо їх у морі,
але стежитимемо за всім із землі.
Зараз у нас нема даних про їхній рух на суші.
Саме так. Зараз нема.
-Я щось упустила? -Ти знаєш те, що необхідно, Торрес.
Ти куди?
На ринок, як щодня.
Ага. За ідіотку мене маєш, так?
-Мамо, будь ласка… -Лауро.
Що б ти не задумала, припини.
Щоб це не було, її не поверне.
І це дуже небезпечно.
Краще схоплю кулю в голову, ніж житиму ось так.
Оце так вечірка.
Міг би хоча б відповісти на дзвінки. Я тобі весь день дзвоню.
Сучий син.
Так, але скажи мені дещо.
Ви зараз щось задумали?
-Тому ти тут? -То задумали чи ні?
За кого ти мене маєш? Думаєш, я напився і став ідіотом?
Нічого не скажемо, поки не настане час.
Як хочеш.
«Як хочеш»? Що тобі в біса треба?
Послухай мене.
Наранхо і його люди зазвичай дуже обережні.
Але зараз вони активізувались.
Це означає, що в них є дані, що насувається щось велике.
Вони готуються до чогось масштабного.
НАЦІОНАЛЬНА ПОЛІЦІЯ
Так, активніші, ніж зазвичай.
-Мають же колись працювати. -Аякже.
Може бути через нас?
Ми знаємо, Муніс козел, але не дурень.
Він точно знає, що це не рутинний рейд.
Він має докази, чи хоче отримувати гроші за здогадки?
Не знаю.
Проблема може бути в іншому Самуелі.
Ще один стукач? У вашій команді?
Ні, точно не в нашій.
-Ти готовий за всіх поручитися? -Ще й як.
Тоді про кого ти?
Що? Ні. Скажи це, трясця.
Єдине, що точно, що ми майже не знаємо цю юристку.
-«Цю юристку»? -Так.
Її звати Ана. І це не вона.
-Ти певен? -Навіть мій тато її випробував.
Отже, твій тато, я, ти і вона —
єдині, хто знає, що коїться, так?
І хлопці, які працюють на човнах, так?
Так, у цьому багато людей.
До декого обов'язково дійдуть чутки.
Та не означає, що вони знають, що буде.
Мільйон.
Мільйон Мунісу, як надасть ім'я й докази.
Надіюсь, ти не витрачаєш мій час.
-Не наближайся, він сповільниться. -Дідько.
Не знаю, чому я тебе слухаю. Ти впевнений?
Він їздить туди щотижня. Мені сказала подруга, яка там працює.
Цікаві в тебе друзі, мій друже.
Зараз побачимо.
-Побачимо. -Побачиш.
Попався, сволото!
-До речі, будь ласка. -Молодець, малий.
Он де він.
Виходь.
Номер 115.
-Якого дідька? -Можеш це повторити.
Оце ти в халепі. Не бачив, що неповнолітня?
А ти забирайся звідси. Іди.
Що це таке?
Ти облажався, чоловіче.
Ганьба, чуваче. Просто ганьба. Га?
УБОЗ трахає дівулю, у якої, певно, і паспорта нема.
Чого ти хочеш, Мунісе?
Щоб ти розповів мені деталі.
Чого?
Того, що ти задумав.
Ти усвідомлюєш, що відверто кажеш мені, що працюєш на Падінів?
Я відверто кажу тобі, красунчику,
що як не даси мені бажаного,
закінчиш охоронцем у супермаркеті.
Зрозуміло?
Мені треба ім'я. Знаєш чиє.
-Не знаю. -Не жартуй зі мною.
-Я гадки не маю, навіть Наранхо не знає. -Я в це не вірю.
Є інформатор.
Він боїться таких покидьків, як ти.
І не спілкується з нами напряму.
Ага. І через кого він це робить?
Ну, кажи вже.
Вони спілкуються через Лауру.
Лисицю?
Ти сучий син, Мунісе.
Усе, одягайся. І сходи в душ.
-Ти шматок лайна. -Бувай!
Ще побачимося, Мунісе?
Так?
Привіт, Даніелю. Слухай, тут нікого немає.
Жінка, що приходила, переплутала координати.
Іншого пояснення немає.
-Просто треба зачекати. -Чого?
Ми тут уже вічність стоїмо.
Щось на радарі.
Он. Там судно. Он там.
Зачекай-но.
-Що? -Там судно.
Зачекай.
-Що? Судно? -Так.
Або ті кляті виродки з УБН.
-Там? -Так.
-Чекай. -Що таке?
Скажи щось, бляха!
Слухай, це вони, ясно? Так, це вони.
Усе гаразд. Це вони.
Гаразд тоді. Роби свою бісову роботу.
-Бувай. -Добре. Дякую. Бувай.
Я чув про вас лише найкращі відгуки.
Але я хочу дещо знати.
Я чув чудові речі про вашу молоду юристку.
Вона, очевидно, дуже здібна.
-Ана Гонсалес Соріано. -Так, Ана. Чудова юристка.
На жаль, Ана більше не працює з нами.
Але будьте певні, наша команда буде найкращою.
Я в цьому не сумніваюся.
Не знаю, я просто не розумію, як вона була такою здібною…
То, не знаю, виникли якісь проблеми?
Зовсім ні. Насправді її від'їзд для нас велика втрата.
Це особиста справа.
Її тато помер. Це сильно на неї вплинуло.
Через два тижні після похорону на Канарських островах
вона пішла від нас без пояснень.
Але, запевняю вас,
ви не знайдете Ану в жодній фірмі у Мадриді.
По правді, ніхто не знає, де вона.
ТЕСТ НА ВАГІТНІСТЬ
ВХІДНИЙ ДЗВІНОК МАМА
Ано, усе гаразд?
Мамо…
-Ано, ти мене лякаєш. Що сталося? -Не знаю, мамо.
Якщо вони знають, хто ти, тобі треба негайно забиратися. Дзвони в поліцію.
Мамо, ні. Річ не в цьому, заспокойся.
А в чому тоді?
Ну, я…
Я…
Я з деким зустрічаюсь.
То в чому проблема?
Це все? Ти мене розхвилювала. Боже.
Хто він? Твій колега, юрист?
Так, але це складно, розумієш?
Тому що…
Бо він звідси, а я, імовірно, повернусь у Мадрид,
і я не…
Не знаю, чи є сенс продовжувати бути у стосунках із тим,
хто з абсолютно іншого світу.
Ну, я не знаю. Я просто трохи
розгублена.
Ну, ти знаєш, що я скажу, так?
Знаєш, що я зробила.
Знаю.
Добре, мамо, мені треба їхати. Я за кермом.
-Подзвоню пізніше. -Добре. Бувай, сонечко.
Бережи себе. Бувай.
Що ти тут робиш?
Як Наранхо побачить, кінець прикриттю.
-Так, просто… -Що?
Я мала тебе побачити.
Щось сталося?
То ми це зробимо?
Переконай мене.
Ти знову палиш?
Кілька днів. Тоді кину назавжди.
Я теж завтра кину.
Що скажеш? Поїдеш зі мною?
Якщо ти поїдеш…
Не знаю… Що люди подумають?
Як це вплине на нього? Знаєш?
-Ти про це думав? -На батька?
Що він зробить? Уб'є мене?
Ні. Тебе ні.
-Ти жартуєш. -Що? Не вб'є?
Може, інсценує аварію, щоб позбутися мене. Думаєш, він не здатний?
-Серйозно? -Чому ні?
Якщо він вважатиме, що це тебе затримає тут…
Ти сам казав, що він такий.
Не забуває, не пробачає.
Згадай Сільву. Знадобився час, але зрештою він його позбувся.
Справді?
Звідки ти знаєш?
Лаура мені сказала.
Вони з мамою отримали гроші від анонімного дарувальника,
але вона була певна, що це від батька.
Не знаю.
Може, помер від старості.
Або захворів на рак.
Так?
Так.
Може. Добре, проїхали.
Я лише натякала, що нам треба гарантію безпеки.
Якщо він зі мною покінчить,
то йому буде кінець.
Наприклад?
Назаріо ще займається його справами, так?
Він має доступ до документів, бухгалтерії, головних людей — усього.
І? Що ти хочеш зробити?
Украсти батькові документи в Назаріо?
Ну, якщо ми покладемо їх у надійне місце…
він нас не чіпатиме.
А щоб мене.
Ти юристка, а я — бандюк.
-Хвилинку, я зараз. -Привіт.
-Що таке? -Ти говорив з Даніелем?
Сказав, хочеш бути причетним.
-Але ще зарано, і ти не готовий. -Він вважає, що готовий.
Ага, але морськими справами займаюсь я.
Пустиш мене на борт чи ні?
Будеш на другому човні.
Готуватимеш двигуни з дядьком Тоньйо. Добре? Дивись.
-Ти знаєш цю адресу? -Так.
Знаєш, де це?
-Сьогодні вночі? -Сьогодні, завтра чи будь-коли.
Тобі повідомлять.
І ще дещо. Своїй мамі ні слова, ясно?
Ні мамі, ні комусь іншому.
-Ясно? -Так.
КІМНАТА МАТЕРІ ТА ДИТИНИ
Мені треба знати деталі операції.
-Сьогодні вночі? -Ще не знаю.
Вони все тримають у таємниці. Сьогодні було важко дістатися сюди.
-Не знаю, чи зможу ще від нього відстати. -Треба зв'язатися з інформатором напряму.
Це неможливо.
Він не хоче говорити з тобою. Він ризикує всім.
Так.
Може, є спосіб.
Так, можна зробити це, не розкриваючи особи.
Привіт, Даніелю. Як ти? Давно не спілкувались.
Привіт, Назаріо. Дуже давно. Треба зустрітись.
Так, авжеж. Коли?
Не знаю. Якнайшвидше. Може, сьогодні?
Овва. Це так терміново?
Я зараз у поїздці. Повернусь у п'ятницю. Підходить?
Так, у п'ятницю ідеально. Насолоджуйся.
Якби ж то. Це по роботі.
То насолоджуйся роботою.
-Гаразд, Даніелю. Бувай. -Бувай.
НАЗАРІО
Ідеально. Він не в місті.
Ти в цьому певен?
Так, бляха, довірся мені.
Це дуже вплине на Назаріо.
На що? Це не його дім, він сюди приводить повій.
Так, це все змінює.
Назад дороги немає.
-Так, я знаю, що роблю. -Ідемо?
-Ідемо. -Хвилинку.
-Готово. -Ну пішли.
-Пішли. -Виходимо.
-Ось. -Понеси сумку.
-Гей, облиш рибок і йди нагору. -Іду.
Даніелю!
-Ти глянь. -Що?
Господи. Оце так кобель.
-Оце він дає. -Не будь збоченцем.
-Чекай. Що це? -Що? Що таке?
-Бачиш? -Так.
-Бери сумку. -Узяв.
-Ніло. -Чекай.
Тягни. Туди.
Щоб мене.
Тепер вічність зламуватимемо.
Візьмімо цілим.
Привіт.
Що тобі?
Тортилья-сандвіч, будь ласка. Із собою.
Можна мені пива?
Спершу його обслужу.
Як скажете. Тут ви головна.
Як справи, друже?
Добре.
Так, помаленьку.
Час лікує, ось побачиш.
-Тримай. -Дякую.
-Скільки з мене? -Три.
Три.
Дякую.
-Дякую. -Нема за що.
До завтра, Лауро!
ЗАЧИНЕНО
ВІДЧИНЕНО
Хочеш вийти звідси живою?
Хочеш?
Скажи, з ким розмовляє Наранхо.
Ну ж бо.
Скажи, з ким розмовляє Наранхо. Кого хочеш попередити?
Кажи, чорт забирай! Кого ти хочеш повідомити?
Кого? Назви це кляте ім'я!
Ну! Називай!
Клята Лисице!
Ні.
Доброго дня, пані. Можна п'ять хвилин вашого часу?
Так, звичайно.
А це стосовно чого?
Переклад субтитрів: Марія Подвісньова