‫וואו.‬
‫פאק. היא גדולה, מה?‬ ‫-ככה נזכה בליגת האלופות.‬
‫הולך להיות מעולה, אתה תראה. בואו נתחיל.‬
‫קדימה, כולם לעבודה!‬
‫מה?‬ ‫-מה זאת אומרת?‬
‫להכין אותה?‬ ‫-מה אמרתי כרגע?‬
‫בסדר, בסדר. כמה זמן יש לנו?‬ ‫-כאילו שאנחנו יוצאים הלילה.‬
‫תתעורר, לעזאזל, פיפו.‬
‫תן את זה למונצ'ו, קדימה.‬ ‫-הנה.‬
‫היי, היי!‬ ‫-תן לי לעשות את זה. בסדר.‬
‫תן לי את הדיסקית. בדיוק.‬
‫תעביר אותו מפה.‬ ‫-בורג. תביא מפתח ברגים.‬
‫שים אותו פה.‬
‫תתחיל להבריג. קדימה.‬
‫- כנופיות גליסיה -‬
‫- מדריד -‬
‫- אנה -‬
‫את אנה גונסלס?‬
‫מה… מה זה?‬ ‫-המכונית שלך מחכה, גברתי הפרקליטה.‬
‫בבקשה.‬ ‫-אבל…‬
‫לא חשבתי שאראה אותך כאן.‬
‫מה הרופאים אמרו?‬ ‫-שאני בריא כמו שור.‬
‫הם חושבים שאני נח במיטה.‬ ‫-אהה.‬
‫אבל אני בסדר.‬ ‫הייתי צריך לצאת מהעיר ולנהוג קצת.‬
‫לנשום.‬
‫את בסדר?‬
‫אני אספר לך אחר כך.‬
‫בטוח שאתה בסדר? אולי אני אקח את המזוודה?‬
‫אני בסדר גמור. הכול טוב. הגענו.‬
‫זאת המכונית?‬ ‫-כן.‬
‫היא חדשה, לא?‬ ‫-היא עדיין בהרצה.‬
‫אני צריכה לדאוג?‬ ‫-למה? את רוצה לנהוג?‬
‫בסדר.‬
‫בטוחה?‬
‫למה שאלת אם אתה לא רוצה שאני אנהג?‬
‫קחי.‬
‫אתה רציני?‬ ‫-כן.‬
‫תאר לך כמה נלחצתי‬
‫כששמתי לב שיש מכונית‬ ‫שעוקבת אחריי בכל העיר.‬
‫אבא שלך אמר לי שהוא אחראי לזה‬
‫רק כשהתחלתי לנסוע‬ ‫לשדה התעופה, ולא ראיתי אף אחד. אתה מבין?‬
‫מתאים לו. הוא חולה שליטה.‬
‫כל החיים.‬ ‫-ספר לי על זה.‬
‫אני יכול לספר לך אלף סיפורים.‬ ‫אני עדיין זוכר שכשאמא שלי מתה,‬
‫הוא לקח את זה קשה מאוד.‬ ‫הוא לא רצה לאכול ולא לעשות כלום.‬
‫אז בבית הספר המדהים‬ ‫שלמדתי בו היה פסיכולוג.‬
‫הוא התחיל לדבר איתי כדי לעזור לי וכל זה.‬
‫זה לא היה רעיון טוב לספר לאבא שלי.‬
‫למה? הוא עשה לו משהו?‬
‫עשו לו חיפוש בבית, שתלו שם מיקרופונים…‬
‫הוא התעקש שזה תכסיס‬ ‫של המשטרה, כדי לחקור אותו.‬
‫די, מה כבר יכולת לספר‬ ‫לפסיכולוג על העבודה של אבא שלך?‬
‫זאת אומרת…‬ ‫-כלום.‬
‫בפעם אחרת, זאת הייתה חברה שהייתה לי.‬
‫קראו לה פאולה.‬
‫אהבתי אותה, כן?‬
‫אחרי שלושה חודשים‬ ‫היא נכנסה לפרנויה שעוקבים אחריה.‬
‫הם חיפשו לה בבית ואישרו את זה.‬ ‫-ואז נפרדתם?‬
‫היא פחדה להיות איתי,‬ ‫פחדה שיקרה משהו למשפחה שלה…‬
‫לא יודע.‬
‫זה טבעי.‬
‫למה אתה עדיין עובד בשבילו?‬
‫אני לא עובד בשבילו, אני עובד בשבילי.‬
‫הולך לי לא רע, לא?‬ ‫-בסדר.‬
‫חוץ מזה, אני לא יודע לעשות משהו אחר.‬
‫זה לא נכון.‬ ‫-באמת?‬
‫אתה יכול לעשות כל דבר שתחליט, דניאל.‬
‫חשבתי שאם המבצע הזה יצליח,‬
‫אני אוכל לעזוב את כל זה.‬
‫אתה מתכוון לזה?‬ ‫-כן.‬
‫אחרי מה שקרה למריה, זה יותר ברור כל יום.‬
‫אבא שלך יסכים?‬
‫לא אכפת לי אם הוא יסכים.‬
‫אבל אסור שהוא יגלה עד שזה יקרה.‬
‫כבר ארגנתי כל מה שצריך כדי להיעלם, בעצם.‬
‫סליחה, פשוט…‬ ‫-הם שוטרים.‬
‫איך אתה יודע?‬
‫כי יש להם רק שתי מכוניות שהם משתמשים בהן.‬
‫מה נעשה עכשיו?‬ ‫-ניקח אותם לטיול.‬
‫מפריע לך שהם עוקבים אחרייך?‬
‫קצת, כן.‬
‫אז תני גז.‬
‫תני גז.‬
‫את בטוחה שהיא נהגה?‬
‫בטוחה. היא נהגה משדה התעופה.‬
‫כן. באיזו טיסה היא הייתה?‬
‫מאמסטרדם.‬ ‫אבל אנחנו לא בטוחים אם היא הייתה בדקר.‬
‫טוב, זה דווקא הגיוני.‬
‫היא הגיעה, מסרה להם‬ ‫את המידע, ואז הסירה הפליגה.‬
‫הכול מסתדר.‬ ‫-כן, אבל עדיין אין לנו הוכחה.‬
‫לא, עוד לא.‬
‫אבל היא מעורבת בזה יותר ויותר.‬
‫נו?‬
‫אם אני אנטוש הכול, תבואי איתי?‬
‫לאן?‬ ‫-לאן שתרצי.‬
‫וייטנאם.‬
‫וייטנאם?‬
‫או ברזיל, אם את מעדיפה.‬ ‫לאן שתרצי. אפשר לנסוע לכמה מקומות.‬
‫אנחנו נהיה…?‬
‫מה נהיה?‬
‫הפחדתי אותך?‬ ‫-לא, פשוט… אני…‬
‫לא ציפיתי לזה, אתה מבין?‬
‫אני לא מאמין.‬ ‫-למה אתה לא מאמין?‬
‫אולי את לא בקטע שלי.‬
‫יכול להיות,‬ ‫אבל נדמה לי שאמרתי לך בבית החולים,‬
‫וחשבתי שאת מרגישה כמוני…‬
‫פאק. איזה בלגן.‬
‫לא, לא.‬
‫אל תגיד את זה. פשוט…‬
‫כן, כן. ממש הגזמתי.‬
‫לא. אבל אתה רציני?‬
‫אתה מדבר ברצינות?‬
‫תשכחי מזה.‬ ‫-לא. זאת אומרת…‬
‫אני לא יודעת אם אתה סתם‬ ‫מנסה להכניס אותי למיטה, אתה מבין?‬
‫את עושה מזה צחוק.‬ ‫-אני לא עושה צחוק, אני צריכה לדעת.‬
‫לדעת מה?‬
‫אם הייתי רציני?‬ ‫-כן.‬
‫ברור, יותר רציני משהייתי בכל החיים שלי.‬
‫הידיים שלי מזיעות בטירוף.‬
‫אלוהים.‬
‫תצא ביציאה הבאה.‬
‫למה? את רוצה לעצור שוב?‬
‫אתה מכיר את המלון שיש שם?‬
‫לא.‬
‫אבל פתאום יש לי חשק עצום להכיר אותו.‬
‫סליחה. אתה בסדר?‬ ‫-אני בסדר.‬
‫בטוח?‬ ‫-כן.‬
‫דניאל, רציתי להגיד לך…‬ ‫-אנה, לפני שתגידי משהו…‬
‫בקשר למה שהצעתי לך אתמול.‬
‫את יכולה לחשוב. את לא חייבת לענות עכשיו.‬
‫בסדר.‬
‫בינתיים, עדיף שנפסיק להיפגש.‬
‫זה היה קצר.‬
‫כשאנשים רואים, זאת אומרת.‬
‫אסור שיראו אותנו ביחד,‬ ‫כדי שלא יחשבו שאני עדיין עובדת בשבילך.‬
‫את עובדת בשבילי, אבל הכול חוקי.‬
‫כל עוד אף אחד לא ידע מה עשית באפריקה,‬
‫אין בעיה. נכון?‬
‫הבעיה…‬
‫שתלו אצלי מיקרופון.‬
‫במשרד שלי.‬ ‫-מתי גילית?‬
‫ממש לא מזמן. אפילו לא הייתי שם מאז…‬
‫איך את יודעת?‬
‫רוסה אמרה לי.‬
‫אבל אל תדאג, כי עוד לא הייתי שם מאז, אז…‬
‫בגלל זה אני מספרת לך.‬
‫הבטחת שאני לא אצטרך לעשות עוד משהו.‬
‫אם כל הזמן הזה‬ ‫היא לא אמרה שום דבר מפליל, אולי אין כלום.‬
‫כן.‬
‫אבל אנחנו יודעים שיש.‬
‫אז אני לא יכולה לעשות שום דבר.‬
‫סיפרת לה?‬
‫סיפרת לה על המיקרופון?‬ ‫-לא, לא.‬
‫לשים לב למה שהיא אומרת במשרד?‬ ‫-לא אמרתי כלום.‬
‫אתה לא משקרת לי, נכון?‬ ‫-אני לא משקרת. אתה מכאיב לי.‬
‫סליחה.‬
‫עוד דבר אחד. מאז הנסיעה האחרונה שלה,‬
‫היא השתנתה, נכון? היא נראית יותר לחוצה.‬
‫היא נפרדה מדניאל.‬
‫באמת?‬
‫הם לא דיברו כבר יותר משבועיים.‬ ‫אבל אתם יודעים יותר טוב ממני.‬
‫היא אמרה לך משהו?‬
‫לא, אבל אני רואה שהיא עצובה ו…‬
‫ו…?‬
‫כלום. איזה עניין שהיה לה איתו.‬
‫עסק שהוא רצה לקנות.‬
‫אבל הוא אמר שאנחנו לא נסתדר עם זה,‬
‫אז הוא בא לקחת את התיק.‬
‫אני יכולה ללכת?‬ ‫-כן, בטח. בטח.‬
‫מה קורה? הוא האמין לך?‬
‫לא יודעת. נראה לי שכן.‬
‫מרתה.‬
‫לעזאזל, מרתה.‬ ‫את יכולה להסביר לי בבקשה מה קורה?‬
‫את עוזבת את הבית ושולחת לי הודעה בווטסאפ?‬
‫עדיף שלא נדבר עכשיו.‬
‫אני צריכה ללכת.‬ ‫-לאן? זה הבית שלך.‬
‫אף פעם לא הרגשתי שזה הבית שלי.‬
‫לעזאזל. אנחנו צריכים לחגוג‬ ‫את זה שהשתחררנו מהסיוט של הסרטן.‬
‫אתה יודע שזה לא עובד.‬ ‫אנחנו לא יכולים לתקן את זה.‬
‫תני לי חודשיים, בסדר?‬
‫אם זה יסתדר, אם אני אתפוס‬ ‫את פדין, אני אתפטר מהמשטרה,‬
‫ושנינו נעזוב ביחד.‬
‫אני לא מאמינה לך.‬
‫בבקשה.‬
‫אוי, אלוהים, אתה ממש דומה לדודים שלך.‬
‫אתה לוקח הרבה סיכונים. הסתכלתי, כמעט נפלת.‬
‫היי.‬
‫אני מבין מצוין…‬ ‫-אתה לא מבין כלום.‬
‫תיזהר, הא? אתה לא היחיד שאיבד מישהי.‬
‫אתה יודע, נכון?‬
‫אבל לא ככה.‬
‫עכשיו היא לא פה,‬ ‫אז לא אכפת לי איפה אני אהיה.‬
‫כי כואב לך, אבל זה יעבור.‬
‫אני רוצה להצטרף.‬
‫אני רוצה להצטרף למה שאתם מתכננים.‬
‫אני רוצה לעבוד איתכם,‬ ‫אבל באמת, לא לסחוב דברים בחוף.‬
‫תקשיב, כל החיים שלנו‬ ‫אנחנו שומרים שלא תיכנס לזה,‬
‫בדיוק כמו ההורים שלך.‬
‫זה נגמר.‬
‫היי! תיהנה מהחיים שיש לך.‬
‫אתה רוצה לשבת בכלא?‬ ‫אתה יודע מה זה כלא? כי אני יודע.‬
‫אני אשתגע אם לא אעשה משהו, דניאל.‬
‫הבני זונות האלה גנבו את הכסף ממני וממריה.‬
‫ובגלל זה היא מתה.‬
‫אני צריך משהו כדי להתחיל.‬ ‫-אתה רוצה כסף?‬
‫אני הסנדק שלך.‬
‫בחיים לא יהיה חסר לך כסף. טוב?‬
‫אבל אני רוצה להרוויח אותו.‬
‫בסדר, תהיה בסירה עם נילו.‬
‫טוב?‬
‫לא כל כך חזק, עדיין כואב לי.‬
‫איפה הם, גבר?‬
‫מה קורה פה?‬
‫צריך לחכות.‬
‫לחכות? אנחנו פה כבר שש שעות! שש שעות!‬
‫הכול טוב.‬
‫משהו לא בסדר. נו, באמת!‬
‫המשדר בסדר גמור. אין ספק שהם בנקודה הזאת.‬
‫כמה זמן הם כבר שם?‬ ‫-שעות.‬
‫אם נודיע ל-DEA,‬ ‫הם יטוסו מעל האזור. יש לנו זמן.‬
‫אבל לא נעשה את זה.‬ ‫-אז מה נעשה?‬
‫אם נודיע ל-DEA,‬ ‫נקבל את הסחורה אבל נאבד את פדין,‬
‫אז במקום זה נחכה.‬
‫אבל ברגע שהסמים‬ ‫יעברו לסירה השנייה, לא נדע איפה הם.‬
‫טוב, אז נאבד אותם בים,‬
‫אבל נמשיך להשגיח על הפעילות ביבשה.‬
‫אבל כרגע אין לנו מושג‬ ‫לגבי התנועה שלהם ביבשה.‬
‫בדיוק. כרגע.‬
‫סליחה, יש משהו שפספסתי?‬ ‫-מי שצריך לדעת, יודע, טורס.‬
‫לאן את הולכת?‬
‫לשוק, כמו כל יום.‬
‫כן. את חושבת שאני מטומטמת, מה?‬
‫אמא, בבקשה…‬ ‫-לאורה.‬
‫אני לא יודעת מה את עושה, אבל תפסיקי.‬
‫לא משנה מה זה, זה לא יחזיר אותה.‬
‫זה מסוכן מאוד.‬
‫אני מעדיפה לקבל כדור לראש מאשר לחיות ככה.‬
‫איזו מסיבה.‬
‫יכולת לפחות לענות לטלפון.‬ ‫אני מתקשר אליך כל היום.‬
‫בן זונה.‬
‫כן, מה שתרצה. אבל תגיד לי משהו.‬
‫אתם מתכננים משהו בימינו?‬
‫בשביל זה באת?‬ ‫-כן או לא?‬
‫מה אתה חושב?‬ ‫שאם אני שיכור, אני נהיה מטומטם?‬
‫לא נגיד לך כלום לפני שתצטרך לדעת.‬
‫תעשה מה שטוב לך.‬
‫"מה שטוב לך"? מה בדיוק אתה רוצה?‬
‫תקשיב לי.‬
‫נרנחו והאנשים שלו‬ ‫דיסקרטיים בדרך כלל. מאוד דיסקרטיים.‬
‫אבל עכשיו הם עובדים בלי הפסקה.‬
‫זה אומר שיש להם מודיעין‬ ‫על משהו גדול בקרוב.‬
‫והם מתכוננים כאילו שהולכת לפרוץ מלחמה.‬
‫- המשטרה הלאומית -‬
‫כן, יש יותר פעילות מהרגיל.‬
‫אבל הם צריכים לעבוד לפעמים, לא?‬ ‫-כן.‬
‫יכול להיות שזה קשור אלינו?‬
‫מוניז הוא בן זונה, אבל הוא לא מטומטם.‬
‫הוא יודע טוב מאוד שזאת לא סתם פשיטה.‬
‫יש לו מידע אמיתי,‬
‫או שהוא סתם מדבר בשביל לקבל כסף?‬
‫אני לא יודע.‬
‫הבעיה היא שיכול להיות שיש עוד סמואל.‬
‫עוד מלשן? מהאנשים שלך, למשל?‬
‫לא, בטוח שלא מהאנשים שלי.‬
‫אתם לוקח אחריות על כולם?‬ ‫-ועוד איך.‬
‫אז על מה אתה מדבר?‬
‫מה? לא, דבר, לעזאזל.‬
‫הדבר היחיד שבטוח הוא‬ ‫שאנחנו בקושי מכירים את עורכת הדין הזאת.‬
‫"עורכת הדין הזאת"?‬ ‫-כן.‬
‫קוראים לה אנה. וזאת לא היא.‬
‫אתה בטוח?‬ ‫-אפילו אבא שלי אישר אותה.‬
‫בסדר, אז אבא שלך, אני, אתה והיא‬
‫היחידים שיודעים מה קורה, נכון?‬
‫והאנשים שעובדים בסירות, לא?‬
‫כן, הרבה אנשים עובדים בזה.‬
‫חלקם בטח שמעו שמועות.‬
‫אבל זה לא אומר שיש להם מושג מה הולך לקרות.‬
‫מיליון.‬
‫ניתן למוניז מיליון‬ ‫אם הוא ייתן לנו שם והוכחה. בוא.‬
‫אני מקווה שאתה לא מבזבז לי את הזמן.‬
‫אל תתקרב, הוא יאט.‬ ‫-נו, באמת.‬
‫אני לא יודע למה אני מקשיב לך. אתה בטוח?‬
‫הוא הולך לשם כל שבוע, בסדר?‬ ‫חברה שעובדת שם סיפרה לי.‬
‫יש לך חברות מעניינות, בחורצ'יק.‬
‫בוא נראה.‬
‫-אתה תראה.‬
‫תפסתי אותך, ממזר.‬
‫אין בעד מה, דרך אגב.‬ ‫-כל הכבוד, בחורצ'יק.‬
‫כל הכבוד.‬
‫הנה הוא.‬
‫קדימה.‬
‫חדר 115.‬
‫מה זה החרא הזה?‬ ‫-מה אתה אומר, גבר.‬
‫הסתבכת לגמרי. אתה לא רואה שהיא קטינה?‬
‫את, לכי מפה. לכי מפה.‬
‫מה קורה פה?‬
‫פישלת בגדול, בנאדם.‬
‫בושה, אחי. בושה. הא?‬
‫שוטר מגרק"ו מזיין נערה‬ ‫שבטח אין לה אפילו מסמכים.‬
‫מה אתה רוצה, מוניז?‬
‫שתספר לי דברים.‬
‫על מה?‬ ‫-על מה שאתה והחברים שלך מתכננים.‬
‫אתה מבין שאתה אומר לי בפנים‬ ‫שאתה עובד אצל משפחת פדין?‬
‫מה שאני אומר לך בפנים, יפיוף,‬
‫זה שאם לא תגיד לי מה שאני רוצה לדעת,‬
‫אתה תגמור כמאבטח בסופרמרקט.‬
‫אתה מבין במה מדובר?‬
‫אני צריך שם, ואתה יודע איזה.‬
‫אין לי מושג מה השם.‬ ‫-אל תזיין לי במוח.‬
‫אין לי מושג. אפילו נרנחו לא יודע.‬
‫אני לא מאמין.‬
‫יש לנו מקור.‬
‫אבל הוא פוחד מחלאות כמוך.‬
‫הוא לא מתקשר איתנו ישירות.‬
‫בסדר. אז עם מי הוא מתקשר?‬
‫קדימה, גבר, שפוך.‬
‫הוא מתקשר דרך לאורה.‬
‫השועלה?‬
‫אתה בן זונה, מוניז.‬
‫קדימה, תתלבש. ותתקלח.‬
‫אתה חתיכת חרא.‬ ‫-ביי.‬
‫עוד נתראה, בסדר, מוניז?‬
‫דבר.‬
‫שלום, דניאל. תקשיב, אין פה אף אחד, בסדר?‬
‫האישה שבאה פישלה עם הקואורדינטות.‬
‫אין הסבר אחר.‬
‫צריך פשוט לחכות.‬ ‫-לחכות למה?‬
‫אנחנו פה כבר שעות.‬
‫יש משהו במכ"ם.‬
‫הנה! הנה הספינה.‬
‫חכה רגע.‬
‫מה?‬ ‫-הספינה שם.‬
‫חכה רגע.‬
‫מה? הספינה?‬ ‫-כן.‬
‫כן, או שאלה המזדיינים מה-DEA.‬
‫שם?‬ ‫-כן.‬
‫חכה.‬ ‫-מה?‬
‫תגיד משהו!‬
‫תקשיב, הם פה, בסדר? כן, הם פה.‬
‫הכול בסדר. הם פה.‬
‫בסדר. תעשה את העבודה המזוינת שלך, טוב?‬
‫ביי.‬ ‫-בסדר. תודה. שלום.‬
‫- מדריד -‬
‫ההמלצות שקיבלתי עליכם‬ ‫היו הכי טובות שיכולות להיות.‬
‫אבל יש משהו שהייתי רוצה לדעת.‬
‫שמעתי דברים טובים‬ ‫על עורכת דין צעירה שעובדת איתכם,‬
‫שאומרים שהיא משהו יוצא מהכלל.‬
‫אנה גונסלס סוריאנו.‬ ‫-כן, אנה. עורכת דין מצוינת.‬
‫למרבה הצער, אנה כבר לא עובדת איתנו.‬
‫אבל אתה יכול להיות בטוח‬ ‫שעומד לרשותנו הצוות הכי טוב שיש.‬
‫אין לי שום ספק.‬
‫לא יודע, אני פשוט לא מבין.‬ ‫אם היא כל כך טובה…‬
‫הייתה איזו בעיה? קרה משהו?‬
‫לא, בכלל לא. למען האמת,‬ ‫העזיבה שלה הייתה אובדן משמעותי.‬
‫זה היה עניין אישי.‬
‫אבא שלה נפטר, וזה השפיע עליה מאוד.‬
‫היא הייתה בהלוויה באיים הקנריים,‬
‫ואחרי שבועיים, עזבה בלי הסבר.‬
‫טוב, אני יכול להבטיח לך‬
‫שלא תמצא את אנה באף משרד במדריד.‬
‫האמת היא שאף אחד לא יודע איפה היא.‬
‫- בדיקת היריון -‬
‫- אמא -‬
‫אנה, הכול בסדר?‬
‫אמא…‬
‫אנה, את מפחידה אותי. מה קרה?‬ ‫-אני לא יודעת, אמא.‬
‫תקשיבי, אם הם יודעים מי את,‬ ‫את חייבת לצאת משם ברגע זה.‬
‫תתקשרי למשטרה.‬
‫אמא, לא. זה לא קשור לזה, תירגעי.‬
‫בסדר, אז מה העניין?‬
‫טוב, אני…‬
‫אני…‬
‫הכרתי מישהו.‬
‫אז מה הבעיה?‬
‫זה הכול? הפחדת אותי, אלוהים.‬
‫טוב, מי זה? עמית שלך? עורך דין?‬
‫כן. אבל זה מסובך, את מבינה?‬
‫כי…‬
‫כי הוא מפה, וכנראה שאני אחזור למדריד,‬
‫ואני לא…‬
‫אני לא יודעת‬ ‫אם זה הגיוני להמשיך להיות בקשר‬
‫עם מישהו שבסופו של דבר‬ ‫הוא מעולם אחר לגמרי.‬
‫לא יודעת, אני קצת…‬
‫מבולבלת.‬
‫טוב, את יודעת מה אני הולכת להגיד, נכון?‬
‫את יודעת מה אני הייתי עושה.‬
‫כן, אני יודעת.‬
‫טוב, אמא, אני חייבת לנתק. אני נוהגת, בסדר?‬
‫אני אתקשר אחר כך.‬ ‫-בסדר. ביי, מתוקה.‬
‫טוב, ביי.‬
‫מה את עושה פה?‬
‫אם נרנחו עקב אחרייך, אנחנו עלולים להיחשף.‬
‫כן, פשוט…‬ ‫-מה?‬
‫הייתי צריכה לפגוש אותך.‬
‫קרה משהו?‬
‫אז נעשה את זה ביחד?‬
‫תשכנע אותי.‬
‫חזרת לעשן?‬
‫רק כמה ימים, ואז אני אפסיק לתמיד.‬
‫גם אני אפסיק מחר.‬
‫אז מה את אומרת? את באה איתי?‬
‫אם תעזוב,‬
‫לא יודעת, מה אנשים יחשבו?‬
‫מה זה יגיד עליו? אתה מבין?‬
‫חשבת על זה?‬ ‫-על אבא שלי?‬
‫מה הוא יעשה? יהרוג אותי?‬
‫לא. לא אותך.‬
‫את צוחקת עליי.‬ ‫-מה? הוא לא?‬
‫אולי הוא יארגן "תאונה"‬ ‫כדי להיפטר ממני. אתה לא חושב שהוא מסוגל?‬
‫באמת, אנה?‬ ‫-למה לא?‬
‫תקשיב, דניאל, אם הוא יחשוב שככה תישאר…‬
‫אמרת בעצמך, הוא איש‬
‫שלא שוכח, שלא סולח…‬
‫למשל, סילבה. זה לקח זמן,‬ ‫אבל בסוף הוא חיסל אותו.‬
‫באמת?‬
‫ואיך את יודעת?‬
‫לאורה אמרה לי.‬
‫היא ואמא שלה קיבלו כסף מתורם אנונימי,‬
‫אבל היא הייתה בטוחה שהוא מאבא שלה.‬
‫לא יודע.‬
‫אולי הוא פשוט מת מזקנה.‬
‫או שהבן זונה קיבל סרטן.‬
‫לא?‬
‫כן, כן.‬
‫יכול להיות, אבל זה לא משנה.‬
‫אני אומרת שאתה ואני צריכים סעיף ביטחון,‬
‫משהו שיבטיח שאם הוא ינסה להרוג אותי,‬
‫זה יחסל גם אותו.‬
‫כמו מה?‬
‫תקשיב, נזריו עדיין מטפל בעסקים שלו, נכון?‬
‫יש לו גישה למסמכים,‬ ‫להנהלת חשבונות, לאנשי קש, להכול…‬
‫כן. אז מה את רוצה שאעשה?‬
‫שאגנוב את המסמכים של אבא שלי מנזריו?‬
‫זאת אומרת, אם נשאיר אותם במקום בטוח…‬
‫הוא לא יוכל לגעת בנו.‬
‫לא ייאמן.‬
‫את עורכת הדין ואני הפושע, כן?‬
‫תן לי רגע, אני כבר חוזר.‬ ‫-היי.‬
‫מה קורה?‬ ‫-דיברת עם דניאל?‬
‫הוא אמר לי שאתה רוצה להשתתף,‬
‫אבל מוקדם מדי, ואתה לא מוכן.‬
‫טוב, הוא חושב שכן.‬
‫כן, אבל אני אחראי על מה שקורה בים.‬
‫תיתן לי לעלות לסירה או לא?‬
‫אתה תהיה בסירה השנייה.‬
‫תכין את המנועים עם דוד טוניו, בסדר?‬
‫תסתכל.‬
‫אתה מכיר את הכתובת הזאת?‬ ‫-כן.‬
‫אתה יודע איפה זה?‬
‫הלילה?‬ ‫-הלילה, מחר, זה לא משנה.‬
‫מישהו יודיע לך.‬
‫ועוד משהו. אל תגיד כלום לאמא שלך, בסדר?‬
‫אל תגיד כלום, לא לאמא שלך ולא לאף אחד.‬
‫ברור?‬ ‫-כן.‬
‫- עמדת החתלה -‬
‫אני צריך לדעת את פרטי המבצע.‬
‫זה קורה הלילה?‬ ‫-אני עוד לא יודעת.‬
‫הכול סודי מאוד. היה קשה אפילו להגיע הנה.‬
‫יכול להיות שבפעם הבאה אני לא אצליח.‬
‫אנחנו צריכים למצוא דרך‬ ‫לתקשר ישירות עם המקור.‬
‫אמרתי לך, זה לא אפשרי.‬
‫הוא לא ידבר איתך ישירות. הוא מסכן הכול.‬
‫כן.‬
‫אולי יש דרך.‬
‫כן, יש דרך לעשות את זה בלי שנדע מי הוא.‬
‫היי, דניאל. מה שלומך? מזמן לא דיברנו.‬
‫מה קורה, נזריו? יותר מדי זמן.‬ ‫אנחנו צריכים להיפגש, בסדר?‬
‫כן, ודאי. מתי?‬
‫לא יודע. כמה שיותר מהר. מה לגבי היום?‬
‫וואו, זה עד כדי כך דחוף?‬
‫אני בנסיעה. אני חוזר ביום שישי. זה מתאים?‬
‫כן, שישי זה מעולה. היי, תיהנה.‬
‫הלוואי. אני עובד.‬
‫טוב, אז תיהנה מהעבודה.‬
‫בסדר גמור, דניאל. ביי.‬ ‫-ביי.‬
‫- נזריו -‬
‫מושלם. הוא לא בעיר.‬
‫אתה בטוח, נכון?‬
‫כן. סמוך עליי.‬
‫זה הולך לדפוק את נזריו לגמרי.‬
‫לדפוק את מה? זה לא הבית שלו.‬ ‫הוא מביא לפה את הזונות שלו.‬
‫בטח, זה משנה הכול.‬
‫אין יותר דרך חזרה.‬
‫כן, אני יודע מה אני עושה.‬ ‫-נלך?‬
‫נלך.‬ ‫-רק רגע.‬
‫מוכן.‬ ‫-קדימה.‬
‫בוא נלך.‬ ‫-בוא נלך.‬
‫קח.‬ ‫-תחזיק את התיק.‬
‫היי, תעזוב את הדגים ותעלה למעלה.‬ ‫-אני הולך.‬
‫דניאל!‬
‫תראה מה זה.‬ ‫-מה?‬
‫בחיי, בחור רציני, הנזריו הזה, מה?‬
‫הוא תופעה.‬ ‫-אל תהיה מגעיל.‬
‫חכה. מה זה?‬ ‫-מה? מה קרה?‬
‫ראית?‬ ‫-כן.‬
‫תביא את התיק.‬
‫נילו!‬ ‫-חכה, חכה.‬
‫תמשוך. הנה.‬
‫לא ייאמן.‬
‫ייקח לנו נצח לפתוח אותה.‬
‫בוא ניקח את כל העסק.‬
‫היי.‬
‫מה להביא לך?‬
‫כריך טורטייה, בבקשה. לקחת.‬
‫אפשר לקבל בירה?‬
‫ברגע שאסיים.‬
‫מתי שתרצי, בוסית. פה, את המנהלת.‬
‫מה קורה, בחורצ'יק?‬
‫בסדר.‬
‫כמו שצריך. לאט, לאט.‬
‫זה עניין של זמן, אתה תראה.‬
‫בבקשה.‬ ‫-תודה.‬
‫כמה זה?‬ ‫-שלושה אירו.‬
‫שלושה.‬
‫תודה.‬
‫-אין בעד מה.‬
‫- פיינדר‬ ‫סיבילה23 -‬
‫להתראות מחר, לאורה.‬
‫- סגור -‬
‫- פתוח -‬
‫את רוצה לצאת מפה בחיים?‬
‫את רוצה?‬
‫תגידי לי עם מי נרנחו מדבר.‬
‫קדימה.‬
‫תגידי לי עם מי נרנחו מדבר.‬ ‫את מי את מנסה להזהיר? הא?‬
‫תגידי לי, לעזאזל! את מי את מנסה להזהיר?‬
‫את מי את מנסה להזהיר? תני לי שם!‬
‫תני לי! קדימה!‬
‫שועלה מזדיינת!‬
‫לא.‬
‫לא…‬
‫ערב טוב, גברת. אפשר לבקש חמש דקות מזמנך?‬
‫כן, ברור.‬
‫באיזה עניין?‬
‫תרגום כתוביות: ברונק פרלמוטר‬