Pěkný!
- To je kousek, co? - Vyhrajeme s ní ligu.
Bude to paráda, uvidíš. Tak jedem.
Všichni do práce!
- Takže? - Co?
- Připravíme ji? - Co jsem říkal, kurva?
- Fajn. Kolik máme času? - Jako bychom jeli dneska.
Prober se, Fifo.
- Dělej, dej to Monchovi. - Tady.
- Tumáš. - Nech to na mně. Fajn.
Podej mi matku. Super.
- Na to. - A šroub. Podej mi klíč.
Dej ho sem.
Našroubuj to tam.
GANGY GALICIE
Jste Ana Gonzálezová?
- O co tu jde? - Auto už na vás čeká.
- Prosím. - Ale…
Nečekala jsem tě tu.
- Co říkali doktoři? - Že jsem silnej jako býk.
Myslí, že jenom ležím v posteli.
Ale jsem v pohodě. Potřeboval jsem vypadnout z města.
Na vzduch.
Co ty? Dobrý?
Pak ti to řeknu.
Fakt ti nic není? Já to vezmu.
Jsem v pohodě. A není třeba, už jsme tu.
- To je ono? - Jo.
- Je nový, ne? - Pořád si na něj zvykám.
- Mám se bát? - Proč? Chceš řídit?
Tak jo.
Fakt?
Proč se ptáš, když to nechceš?
Tak tady.
- Fakt? - Jo.
Představ si, jak mě vyděsilo,
když jsem zjistila, že mě po městě nahání auto.
Tvůj táta nic neřekl,
dokud jsem to hned neotočila na letiště.
To je celej on. Všechno si hlídá.
- To dělal vždycky. - Jo.
Mohl bych ti vyprávět. Nikdy nezapomenu, jak máma umřela.
Nesl jsem to dost těžce. Nejedl jsem.
V naší úžasný škole jsme měli psychologa.
Začali jsme si povídat. Pomáhal mi.
A já blb to řekl tátovi.
Proč? Udělali mu něco?
Prohledali mu dům, dali tam štěnice…
Byl přesvědčenej, že dělá pro policajty.
Co bys asi tak mohl o tátovi tomu psychologovi říct?
- Ne snad? - Nic.
Pak to samý udělal i mojí holce. Jmenovala se Paula.
Měl jsem ji rád.
Začala být paranoidní, že ji sledujou.
- Prohledali dům. Měla pravdu. - Rozešli jste se?
Bála se se mnou ukazovat, aby neublížili její rodině.
Takže…
To chápu.
Proč pro něj pořád pracuješ?
Já pracuju pro sebe.
- Zatím mi to docela jde, ne? - No jo.
Navíc nic jinýho neumím.
- To není pravda. - Myslíš?
Můžeš dělat, cokoli si umaneš.
Říkal jsem si, že když ta operace vyjde,
mohl bych toho nechat.
- To myslíš vážně? - Jo.
Po tom, co se stalo Maríi… Není nad čím přemýšlet.
A táta tě nechá?
Ať si říká, co chce.
Jen to musí zjistit až pak.
Už mám všechno domluvený, abych mohl zmizet.
- Počkej, to je… - Jsou to poldové.
Jak to víš?
Protože pořád používají dvě stejný auta.
- Co mám dělat? - Vezmeme je na projížďku.
Štve tě, že tě sledujou?
Trochu jo.
Tak na to šlápni.
Přidej.
Určitě řídila ona?
Určitě. Jela z letiště.
Jasně. Jakým spojem přiletěla?
Z Amsterdamu, ale nevíme, jestli byla v Dakaru.
To by dávalo smysl.
Přijela, předala jim informace a loď vyplula.
- Odpovídá to. - Ale nemáme důkaz.
Zatím ne.
Ale angažuje se víc a víc.
Tak co?
Kdybych skončil, utečeš se mnou?
- Kam? - Kam bys chtěla.
Do Vietnamu.
Do Vietnamu?
Nebo do Brazílie. Kam budeš chtít. Můžeme to střídat.
Chceš říct, že bychom byli…
Co?
- Děsí tě to? - Ne, já jen…
Jen jsem to nečekala, víš?
- Tomu nevěřím. - Čemu?
Tak je možný, že se ti nelíbím.
To se může stát. Ale v nemocnici mi přišlo,
že cítíš to samý, co já…
Podělal jsem to.
Vůbec.
To neříkej. Já jen…
Ale jo. Přehnal jsem to, že jo?
Myslíš to vážně?
Fakt to myslíš vážně?
- Pusť to z hlavy. - Ne. Já…
Jak mám vědět, že ti nejde jen o sex, chápeš?
- Děláš si z toho srandu. - Ne. Chci to vědět.
Co?
- Že to myslím vážně? - Jo.
Neboj. Myslím to smrtelně vážně.
Až se mi potí ruce.
Bože.
Na příštím výjezdu sjeď.
Proč? Chceš zastavit?
Znáš ten hotel kousek odsud?
Ne.
Ale najednou ho chci hrozně moc vidět.
- Promiň. Dobrý? - To nic.
- Fakt? - Neboj.
- Chtěla jsem ti říct… - Než něco řekneš…
Ten můj včerejší návrh.
Nemusíš odpovídat hned. Promysli to.
Dobře.
Ale do tý doby bychom se měli přestat scházet.
Bylo to rychlý?
Myslím na veřejnosti.
Nesmí nás vidět spolu, aby nemysleli, že pro tebe pracuju.
Ale pracuješ pro mě. V mezích zákona.
Dokud nikdo nezjistí, proč jsi byla v Africe.
Jde o to…
Že mě odposlouchávají.
- V kanceláři. - Jak dlouho to víš?
Chvilku. Ještě jsem tam od tý doby nebyla.
Jak to víš?
Od Rosy.
Ale neboj. Ještě jsem tam nebyla, tak…
Proto ti to říkám.
Slíbil jste, že nic víc nebude třeba.
Jestli doteď neřekla nic kompromitujícího, nejspíš nic nedělá.
To jo. Oba ale víme, že dělá.
Víc už vám pomoct nemůžu.
Řeklas jí to?
- O tý štěnici? - Ne.
- Aby si dávala pozor? - Nic jsem jí neřekla.
- Nelžeš mi, že ne? - Nelžu. Pusťte, to bolí.
Promiň.
Ještě něco. Od tý poslední cesty
je úplně vyměněná. Přijde mi nervózní.
Rozešla se s Danielem.
Vážně?
Nebaví se spolu už 15 dní. Ale to víte líp než já.
Říkala ti něco?
Ne, ale je vidět, že je smutná a…
A?
Něco jsme s ním řešili.
Chtěl si koupit firmu.
Pak řekl, že to zařídí někdo jiný,
a přijel si pro dokumenty.
- Už můžu jít? - Jo, samozřejmě.
Sežral ti to?
Nevím, ale asi jo.
Marto.
Mohla bys mi sakra vysvětlit, co se tu děje?
Opouštíš mě a pošleš mi jen zprávu?
Teď to nebudeme řešit.
- Musím jít. - Kam? Domov máš tady.
Pro mě to domov nikdy nebyl.
Ježíši. Měli bychom slavit, že jsme se zbavili tý tvý rakoviny.
Nefunguje nám to. Už nic nepomůže.
Dej mi dva měsíce, jo?
Když to půjde dobře a chytím Padínovy, odejdu od policie a odstěhujeme se.
To se nestane.
Prosím.
Hezký. Fakt to máš po strýcích.
Ale riskuješ. Málem jsi spadnul.
No tak.
- Já chápu… - Vůbec nic nevíš.
Nech toho. Nejsi jedinej, kdo někoho ztratil.
To snad víš.
Ale ne takhle.
Když už tu není, je mi jedno, kde budu.
Vím, že to bolí, ale přejde to.
Chci k vám.
Podílet se na tom, co plánuješ.
Chci s tebou makat, ale pořádně. Ne jen něco tahat na pláži.
Celej život tě před tím chráníme. Nejen my, ale i vaši.
Že to pomohlo.
Hej! Užívej si života, co máš.
Chceš skončit ve vězení? Víš, jaký to je? Já jo.
Hrábne mi, jestli něco neudělám.
Ty hajzlové ukradli mně a Maríi peníze.
Proto je mrtvá.
- Potřebuju něco na začátek. - Prachy?
Jsi můj kmotřenec.
Budeš mít peněz, kolik jen budeš chtít.
Já si je chci zasloužit.
Tak budeš s Nilem na lodi.
Jo?
Opatrně, furt to bolí.
Kde kurva jsou?
Co se děje?
Musíme počkat.
Počkat? Už jsme tu šest hodin, sakra!
To nic.
Něco se děje! Ježíši Kriste!
Vysílač funguje dobře. Určitě jsou tady v těch místech.
- Jak dlouho tam jsou? - Už hodiny.
Co poslat protidrogový, ať tudy proletí?
- Ne, nic takovýho. - Tak co teda?
Zabavili by sice zboží, ale Padínovi by utekli.
Nezbyde nám než čekat.
Jakmile přehodí drogy do jiný lodi, ztratíme je.
Na moři nám sice utečou,
ale budeme je dál sledovat na souši.
V tuhle chvíli ale vůbec nevíme, co tu dělají.
V tuhle chvíli ne.
- Něco mi uniká? - Bez toho by to nešlo, Torresová.
Kam jdeš?
Na trh, jako každý den.
Jasně. Myslíš, že jsem blbá?
- Mami, prosím… - Lauro.
Nevím, co chystáš, ale nech toho.
Stejně ti ji to nevrátí.
A je to nebezpečný.
Radši bych se zastřelila, než žít takhle dál.
Tady to ale žije.
Mohl bys aspoň zvedat telefony. Celej den ti volám.
Hajzle.
Jasně. Ale řekni mi jedno.
Chystáte teď něco?
- Proto jsi tady? - Tak jo, nebo ne?
Myslíš, že jsem idiot, když jsem ožralej?
Nic ti neřekneme, dokud nepřijde čas.
Jak myslíš.
„Jak myslíš“? Co sakra chceš?
Poslouchej mě.
Naranjo a jeho lidi jsou obvykle dost diskrétní.
Ale teď se můžou přetrhnout.
Takže se nejspíš doslechli, že se chystá něco velkýho.
A chystají se na vás vyrazit v plný polní.
STÁTNÍ POLICIE
Jo, je tu víc rušno než obvykle.
- Asi taky musí někdy makat. - To jo.
Nesouvisí to s náma?
Muñiz je parchant, ale není blázen.
Moc dobře ví, že to nebude běžná razie.
Má solidní informace, nebo si chce jenom nahrabat?
Netuším.
Ale taky tu může být další Samuel.
Další práskač? Někdo od tebe?
Ne, ode mě rozhodně ne.
- Zaručíš se za všechny? - To si piš.
Tak o čem to mluvíš?
Co? Tak to vyklop, sakra.
Řeknu ti, co je jistý. Že nevíme nic o tý právničce.
- „O tý právničce“? - Jo.
Jmenuje se Ana. A ona to není.
- Seš si jistej? - Schvaluje ji i táta.
Jasně. Takže tvůj táta, já, ty a ona
jsme jediný, kdo ví, co se chystá.
A co ty chlapi na lodích?
Jede v tom spousta lidí.
Je normální, že někdo něco zaslechne.
Ale to neznamená, že ví, co chystáme.
Milion.
Milion pro Muñize, když nám řekne jméno a dá důkaz.
Doufám, že tu jen neztrácím čas.
- Drž se dál, bude brzdit. - Do háje.
Proč tě vůbec poslouchám? Jsi si tím jistej?
Chodí tam každý týden. Řekla mi to kamarádka, co tam pracuje.
Máš dost zajímavý kamarády.
Tak dobře.
Ukaž.
- Ukaž. - Uvidíš.
Mám tě, ty parchante.
- Není zač. - Dobrá práce, mladej.
To bylo dobrý.
Tady ho máme.
Jen jdi.
Pokoj 115.
- Co to kurva? - Klidně to zopakuj.
Jsi v prdeli. Nevidíš, že je nezletilá?
A ty odsud vypadni. Dělej.
O co tady jde?
Pěkně sis to posral, kamaráde.
Měl by ses stydět. Taková ostuda.
Člen GRECA ojíždí holku, co je tu nejspíš načerno.
Co chceš, Muñizi?
Abys mi řekl podrobnosti.
- O čem? - O tom, co máte za lubem.
Uvědomuješ si, žes mi tu tím přiznal, že pracuješ pro Padínovy?
Fešáku, řeknu ti jedno jediný.
Jestli mi neprozradíš, co chci vědět,
skončíš jako ochranka v sámošce.
Je to jasný?
Potřebuju jméno. Víš jaký.
- Žádný jméno nevím. - Nezahrávej si se mnou.
O nikom nevím. Ani Naranjo.
Tomu nevěřím.
Máme zdroj.
Ale šmejdů jako ty se bojí.
A nekomunikuje s náma napřímo.
Aha, a přes koho?
Dělej, vyklop to.
Komunikuje přes Lauru.
Přes Ropuchu?
Seš pěknej zmrd, Muñizi.
Dělej, obleč se a vysprchuj se.
- Seš sráč. - Měj se.
Ještě se uvidíme, Muñizi.
Ano?
Ahoj, Danieli. Hele, nikdo se neukázal.
Ta ženská, co za mnou byla, popletla souřadnice.
Jiný vysvětlení není.
- Musíme počkat. - Na co?
Trčím tu už věčnost.
Něco je na radaru.
Tamhle! Je tam loď.
Moment.
- Cože? - Tamhle je loď.
Moment.
- Cože? Loď? - Jo.
To budou ty kurvy z protidrogovýho.
- Tamhle? - Jo.
- Počkej. - Co je?
Řekni něco, sakra!
Jsou to oni. Fakt dorazili.
Pohoda. Jsou tady.
Fajn, tak dělejte, co máte.
- Zatím. - Dobře, díky. Čau.
Lepší reference bych si asi nemohl přát.
Ale jedna věc mě zajímá.
Slyšel jsem velkou chválu na mladou právničku, co s vámi pracuje.
Prý je velmi šikovná.
- Ana Gonzálezová Sorianová. - Ano, Ana. Vynikající právnička.
Ana u nás už ale bohužel nepracuje.
Ale nemusíte se bát, máme ten nejlepší tým.
O tom vůbec nepochybuju.
Akorát to nechápu. Když byla tak dobrá…
Měli jste snad nějaký problém?
Vůbec, naopak. Tím jejím odchodem jsme dost tratili.
Šlo o soukromou záležitost.
Zemřel jí otec. Těžce ji to zasáhlo.
Dva týdny po pohřbu na Kanárských ostrovech
bez vysvětlení odešla.
Ujišťuju vás,
že Anu v žádné jiné madridské firmě nenajdete.
Nikdo vůbec neví, kde je.
TĚHOTENSKÝ TEST
MÁMA
Jsi v pořádku?
Mami…
- Děsíš mě. Co se děje? - Já nevím, mami.
Jestli zjistili, kdo jsi, musíš odtud okamžitě pryč.
Zavolej policii.
Neboj, o tohle nejde. Nemusíš se bát.
Tak co se děje?
No, já…
Já…
S někým chodím.
A v čem je problém?
Kvůli tomu voláš? A já se tak bála. Bože.
Kdo to je? Nějaký kolega, právník?
Jo, ale je to komplikovaný.
Protože…
Protože je místní a já se nejspíš vrátím do Madridu.
Takže…
Nevím, jestli je moudrý si něco začínat s člověkem,
který žije v úplně jiným světě.
Já nevím. Jsem z toho trochu…
zmatená.
No, asi moc dobře víš, co ti na to řeknu.
Víš, co bych udělala já.
Jo, vím.
Mami, už musím jít. Jedu autem.
- Pak ti zavolám. - Dobře. Měj se, zlato.
Ty taky. Ahoj.
Co tady děláš?
Kdyby tě Naranjo sledoval, prozradíš nás.
- Jo, já ale… - Co?
Potřebovala jsem tě vidět.
Stalo se něco?
Tak spolu utečeme?
Přesvědč mě.
Už zase kouříš?
Jen na pár dní. Pak toho nadobro nechám.
Taky zítra přestanu.
Tak co? Utečeš se mnou?
Kdybys utekl,
co si lidi pomyslí?
Jak na to asi bude reagovat on?
- Přemýšlels o tom? - Táta?
Co udělá? Zabije mě?
Ne, tebe ne.
- Neblbni. - Co? Neudělal by to?
Zinscenuje nehodu, aby se mě zbavil. Myslíš, že toho není schopnej?
- Vážně? - Proč ne?
Podívej. Kdyby myslel, že tě to přiměje zůstat…
Sám jsi to říkal. Je to člověk, co nikdy nezapomíná ani neodpouští.
Vezmi si Silvu. Trvalo to, ale nakonec se ho zbavil.
Vážně?
Jak to víš?
Řekla mi to Laura.
Nějaký anonymní dárce jim s mámou poslal peníze.
Je si jistá, že jsou od jejího táty.
To nevím.
Třeba umřel stářím. Nebo ten hajzl dostal rakovinu.
Ne?
Jasně.
Možný to je. To je jedno.
Jen tím chci říct, že bych potřebovala nějakou pojistku,
abych se mohla bránit, kdyby po mně šel.
Vezmu ho s sebou.
Co třeba?
Jeho záležitosti řeší Nazario, ne?
Má přístup k dokumentům, účetnictví, bílým koňům, ke všemu…
Jo. Ale co chceš dělat?
Ukrást Nazariovi tátovy papíry?
Kdybychom je uložili někam do bezpečí…
bude na nás krátkej.
To jsou mi věci.
Nemáš být právnička a já kriminálník?
- Minutku, hned jsem zpátky. - Ahoj.
- Co se děje? - Mluvil jsi s Danielem?
Prý nám chceš pomoct,
ale ještě je moc brzo. Nejsi připravenej.
Podle něj jsem.
- Jo, ale na moři velím já. - Vezmeš mě s sebou, nebo ne?
Pojedeš na druhým člunu.
S Toñem budeš mít na starost motory.
Hele.
- Znáš tuhle adresu? - Jo.
Víš, kde to je?
- Dneska večer? - Večer, zítra… Kdykoli.
Někdo se ti ozve.
A ještě něco. Mámě ani slovo, jasný?
Ani mámě, ani nikomu jinýmu.
- Je to jasný? - Jo.
PŘEBALOVACÍ PULT
Potřebuju podrobnosti k tý operaci.
- Bude to dneska? - Ještě nevím.
Drží všechno pod pokličkou. Sotva jsem se sem dneska dostala.
Příště už je nemusím setřást.
Vymyslíme, jak komunikovat přímo se zdrojem.
To nepůjde.
Nebude s tebou chtít mluvit. Riskoval by život.
Dobře.
O něčem bych věděl.
Šlo by to udělat, aniž bychom prozradili jeho totožnost.
Ahoj, Danieli. Jak je? Dlouho jsme se neviděli.
Ahoj, Nazario. Celou věčnost. Musíme se sejít.
Tak jo. Kdy?
Já nevím. Co nejdřív. Šlo by to dneska?
Teda. Takhle to spěchá?
Zrovna jedu pryč a vrátím se až v pátek. Šlo by to?
Jo, pátek je ideální. Tak si to užij.
Kéž by. Je to pracovní.
Tak si užij práci.
- Tak jo. Měj se. - Ahoj.
Super. Jel pryč.
Jsi si jistej, že to vyjde?
Jo, věř mi.
Takhle Nazaria ojebat.
Ojebat? Není to jeho dům, jen si sem vodí svoje kurvy.
Jasně, to hned všechno mění.
Už není cesty zpět.
- Já vím, co dělám. - Můžeme?
- Jdeme. - Vteřinku.
- Můžu. - Tak jdeme.
- Jdeme. - Dělej.
- Tady. - Podrž mi tu tašku.
- Ser na rybičky a jdi nahoru. - Už jdu.
Danieli!
- Podívej na tohle. - Co?
Ježíši Kriste. To bych do něj neřekl.
- Ten se nezdá. - Nebuď nechutnej.
- Počkej. Co to je? - Co je?
- Vidíš? - Jo.
- Vezmi tašku. - Jo.
- Nilo. - Počkej.
Tahej.
To mě poser.
To budeme otvírat věčnost.
Tak ho vezmeme celej.
Ahoj.
Co si dáš?
Bagetu, prosím. S sebou.
Můžu dostat pivo?
Až to dodělám.
Já počkám. Ty jsi tu šéfová.
Jak je, kamaráde?
Dobrý.
Přesně. Bude to dobrý.
Je to jen otázka času, uvidíš.
- Tady máš. - Díky.
- Kolik ti dám? - Tři.
Tři.
Díky.
- Díky. - Za málo.
Zase zítra, Lauro!
ZAVŘENO
OTEVŘENO
Chceš odsud odejít živá?
Tak co?
Řekni mi, kdo práská Naranjovi.
Dělej.
Řekni mi, kdo mu práská. Koho chceš varovat? Co?
Řekni mi to, sakra! Koho chceš varovat?
Koho se snažíš varovat, sakra? Řekni mi to jméno!
Dělej! Mluv!
Zasraná Ropucho!
Ne.
Dobré odpoledne, madam. Měla byste pět minut?
Jistě.
Co potřebujete?
Překlad titulků: Anna Farrow