- Ce e? Unde mergeți? - José Padín?
Cine întreabă?
Suntem jurnaliști.
Facem un reportaj despre baronii drogurilor.
- Am auzit că dv… - Ați auzit prost.
Zi-i să închidă camera!
- Sunteți José Padín? - Putem să filmăm.
Pe stradă, da. În parcare, nu.
Tocmai despre asta vrem să vorbim.
Vă aparține parcarea unde lucrați cât sunteți eliberat condiționat?
E o minciună.
Compania aparține avocatului dv.
Și ce? Lucrez aici și gata!
- Dacă nu oprește camera, chem poliția! - Ar fi ironic, nu?
Ce anume, să chem poliția?
Nu ne apără pe toți? Sau vrea doar să mi-o tragă mie?
- Închide camera, să n-o scapi! - Închide-o!
José, durează doar o clipă.
Mă interesează mult subiectul
și, în plus, vă admir enorm.
Vă rog! Am închis camera, durează doar o clipă.
Dar sunt la muncă, omule.
Numai o clipă, vă rog.
Ce pacoste!
- Mario, ține-mi locul! - Bine.
Haideți, veniți!
CLANURILE DIN GALICIA
Stai liniștită, nu pățim nimic!
- Nu mai șușotiți! - Sau ce ne faci?
Mai important e ce voiați voi să faceți.
Să fugiți cu banii fără să ziceți nimic? Ăsta era planul?
Ei bine, v-am stricat ploile!
Numai să audă taică-tu!
Ce încântat o să fie prostu' când o să audă ce plănuia fii-su!
Cu noră-sa!
Pot să vă duc acasă?
Clara, te rog!
De ce ai venit, ca să ne expui?
Vrei să-l omoare?
N-a văzut pe nimeni și nu știe nimic.
M-a mai scos o vorbă în ziua aia.
Nici cu mine n-a vorbit!
Te mulțumește răspunsul?
Urcați amândoi în mașină!
Fără prostii, da?
Nu mă enervați și mai tare!
Unde mergem?
Pui prea multe întrebări. O să vezi!
Polițiștii sunt niște javre, dar regret ce am făcut.
În schimb, ei mă tratează în ultimul hal.
Crezi că sentința ta e nedreaptă?
Dacă eram un om obișnuit, ieșeam acum mulți ani.
Nu mai zic dacă eram politician! Aveam o piscină…
Ce naiba? Îi filează lampa?
- Nu, l-au încolțit. - Pe naiba!
Zi-le ălora s-o șteargă!
Fix acum s-a apucat să dea interviuri?
Poate nu-l mai supraveghează câteva zile.
Și ne iau pe noi în vizor!
Acum ne vâră camerele sub nas și ne iau la întrebări!
De parcă le-am răspunde!
Calmează-te! Ești prea iute la mânie.
Nu-ți face griji, știu cum să-i iau!
- Dar fii politicos, nu te enerva! - Am înțeles, futu-i!
Incredibil! Și cică eu mă pripesc. Nu poți vorbi cu el?
Ba da, o să vorbesc. Dar să-l anunțăm și pe Nilo!
L-am sunat, dar nu răspunde.
- Unde e frate-tu? - Nu știu.
- Face pe misteriosul. - La dracu'!
Și-o fi tras gagică.
Poliția nu-și face treaba…
Frate…
- Toate bune? - Da.
- Gata, s-a stabilit data petrecerii? - Nu încă.
- Băga-mi-aș! - Da, știi cum merge.
Trebuie să discutăm ceva.
E urgent? Am treabă acum.
Ghici cu cine sunt!
N-am chef de ghicitori. Ce e?
Sunt cu finul tău, da.
Puțoiu' a vrut să mă păcălească.
- Ce s-a întâmplat? - Are tupeu.
E o mare figură!
- A vrut să mă jefuiască. - Ce naiba?
Da. Pe mine, pe mă-sa și pe toți ai lui.
Să vezi când află ta-su!
- Nu merge ofticat la el! - De când vreau să i-o trag!
Tocmai, nu e ziua potrivită.
Ai auzit? Ce, era cu fiica Laurei?
Da! Și deșteapta aia e aici.
Bine, lasă-mă să discut cu ei și să lămurim lucrurile.
Dar totul e clar!
- Nilo, nu mă enerva! - Bine, am înțeles.
- Ne vedem acasă. Baftă! - Baftă!
Ce s-a întâmplat?
Marco.
Copil afurisit!
- Vin cu tine? - Nu, voi stați aici!
…aderă strict la reglementările stabilite…
Vreau să cumpăr două bărci de pescuit din Portugalia.
Și vrei să mă ocup eu?
Fă ce ai mai făcut! Să nu afle nimeni cine le-a cumpărat.
Sunt pentru tatăl tău?
E la închisoare, dar se ocupă de afacere, nu?
Dacă ai ști, ar trebui să te omor.
Rosa?
Ana, aveai programare. Unde ești?
Vin în jumătate de oră.
- Dar clienții… - Știu, Rosa.
- Fă ce poți! Adu-le cafea, brioșe… - Bine.
Pe curând!
- Au plecat? - Soțul ei trebuia să lucreze.
La naiba!
Am pierdut noțiunea timpului.
Fiul tău e îngrijorat. Nu mă mir!
Să nu-și mai facă griji! Eu o să trag ponoasele.
Padín…
El umblă după fusta avocatei
în timp ce eu împart tichete până îmi recapăt libertatea.
Eram liber până acum dacă îți făceai treaba.
Nu ridici un deget!
Mâine avem și întâlnirea cu Rosendo.
- Rosendo? - Da, despre piața de pește.
- Era în e-mailul tău. - Da, piața de pește!
Bine, pregătesc documentele ca să le semnăm mâine.
Promit!
- Ne așezăm aici? - Sigur.
Problema e că ai fost filmat ilegal și fără acordul tău.
- Și ce? - Cum adică? Putem depune plângere.
Da. Să atragem și mai tare atenția? Lasă prostiile!
Gata, Rosa! Ce s-a întâmplat?
Rosa! Serios, ce se întâmplă?
Trei beri!
Ana, doar că…
Ce?
Nu pot să fac asta.
Nu cred așa ceva…
Te sun înapoi.
M-au amenințat.
Ce?
Da, s-au legat de tata.
- Dacă sunt acuzată de ceva, el moare. - Nu pricep.
Ce ai pățit? Cine te-a amenințat?
Naranjo. M-a obligat să-ți montez microfon.
Îmi pare rău.
Glumești! Acum mă suni?
Ce naiba? Ce-a pățit ăsta?
Doamne! Nu!
Ce naiba faci?
Calmează-te, ușurel!
Ce naiba face?
Ce crezi că faci?
Trimiteți imediat pe cineva!
Suntem în Cambados, la barul de pe faleză.
Cineva trage… A tras din nou!
- Iese! - Iese.
Iese.
A ieșit, dar e încă înarmat.
Bine, mulțumesc.
Să mergem!
Doamne!
Toño!
Doamne!
Vai, mă sună vedeta!
Salut! În sfârșit, am vorbit cu verii.
Da?
Și ce ți-au zis?
- Se duce la Nilo. - Nu-ți face griji!
Sună-l pe Daniel! E acolo. Anunță-l!
- Rosa, cheamă o ambulanță! - Bine.
Te rog…
Am nevoie de o ambulanță. Repede!
- La naiba! - Aici, în Cambados!
Sunt mai mulți răniți. Unul pierde mult sânge.
Grăbiți-vă!
- Totul e pregătit pentru botez. - Să caut un cadou?
Da, îl cumpărăm imediat ce ajungi.
Împreună?
E un cadou important, mai bine mergem amândoi.
Bine. Pa!
- Vino să vezi! - Ce e?
Uite ce au găsit geniile astea!
Nu cred!
- Banii tatălui tău? - Da.
Unde i-au găsit?
Unde i-ați găsit? Cum ați reușit?
Futu-i! Afurisitul naibii…
- Ce? - La naiba!
Băga-mi-aș! Ce-i cu ăsta?
Ce faci, nenorocitule?
- María! - Nu! Marco, nu!
María! Nu, María…
María, rezistă!
- Rezistă, te rog! - Samuel, javro!
Te omorâm, idiotule!
- María… - Daniel!
- María, rezistă! - Daniel!
- María! - Daniel!
- Daniel, futu-i! - María!
- Cheamă salvarea! - Imediat!
Ascultă-mă, María…
Ajutor!
O ambulanță, vă rog! Repede, sunt oameni răniți!
O să fie bine.
- María! - Nu, uită-te la mine!
María…
Ajutor!
Nu știu nimic despre bani.
Știu doar că puștiul i-a găsit.
Iar ce s-a întâmplat apoi…
a fost o tragedie, atât.
Da, sigur.
O tragedie.
I-ați dat o lecție lui Samuel. dar a degenerat totul, nu?
Și-a pierdut mințile și s-a răzbunat pe o puștoaică.
Asta s-a întâmplat.
Samuel o să înfunde pușcăria, dar tu…
poate că ieși pe ușa aia…
și scapi nepedepsit.
Dar tu ești vinovat de moartea Maríei.
O să te bântuie tot restul vieții.
Bună, Marco!
- Daniel m-a trimis. - Înțeleg.
Poliția trebuie să înțeleagă totul.
Printre altele, de unde au apărut banii. De aceea ești aici.
- Trebuie să găsim o explicație. - N-am nevoie de ajutorul lui.
Marco, Daniel ți-a salvat viața.
Nu și pe a Maríei.
Pe ea n-a salvat-o.
A murit din cauza lui.
Din cauza tuturor.
Și a mea.
Ba nu, Marco. Nu are nimic de-a face cu…
Ea a zis că banii sunt mânjiți.
Erau bani murdari.
Avea dreptate.
Și am târât-o ca să-i găsesc.
Ce ai de gând?
Mă crezi și pe mine vinovat, nu?
Dacă nu-l forțam pe Samuel, nu se mai întâmpla asta.
Una e să forțezi și alta e să inventezi probe.
Așa e.
Și atunci?
Mă denunți?
Ai povestit cuiva că, în meseria noastră, uneori…
trebuie să facem artificii
ca să nu-și bată ăia joc de noi?
Nu.
N-am spus nimănui.
Printre altele, fiindcă sunt și eu implicată.
Mulțumesc.
Naranjo, îți promit că n-o voi face.
Dacă reușim să-i arestăm pe Padíni…
plec, îmi dau demisia.
Și sper să mă înlocuiești tu.
Cel puțin, asta va fi recomandarea mea.
Nu trebuie să judecăm pe nimeni.
Dumnezeu cunoaște inimile oamenilor
și numai El știe ce se află în inima omului.
De aceea, dreptatea Lui e mereu condusă de milă.
În aceste clipe, ne îndreptăm privirea spre Hristos,
care a murit pentru păcatele noastre și a înviat pentru mântuire.
Doamne, ai milă!
Hristoase, ai milă!
Doamne, ai milă!
Hristoase, ai milă!
Tatăl nostru care ești în ceruri, sfințească-se numele Tău,
vie împărăția Ta, facă-se voia Ta,
precum în cer, așa și pe pământ.
Se poate?
Mi s-a zis că vrei să mă vezi.
Cum te simți?
Te apropii?
Da, sigur.
Îți amintești momentul când a venit ambulanța?
Da, îmi amintesc totul.
Nu-mi pot scoate ceva din cap.
Fața ta.
Sângerai, Daniel. Nu știu…
Dar…
Poate că mă înșel.
Dar am simțit că era ceva mai mult decât…
îngrijorare.
N-am avut legătură cu ce a pățit Samuel.
A fost mâna tatălui meu.
A transmis un mesaj.
- A transmis un mesaj? - Da.
De aceea a murit o fată de 17 ani?
A greșit.
Face greșeli de mult timp, Daniel.
Crezi că nu știu?
Dar asta o să se schimbe.
- Serios? - Da.
Când?
Când o să scap de el.
Nu pot acum, asociații au încredere în el.
Și în tine nu?
Dacă planul meu merge…
poate că da.
Atunci…
asigură-te că merge!
De aceea trebuie să-ți cer o favoare. Am nevoie de ajutorul tău.
De ajutorul meu?
Vreau să faci o călătorie.
AEROPORTUL MÁLAGA - COSTA DEL SOL
EXPEDITOR: MARÍA MARTÍNEZ SILVA
Dă-mi telefonul!
Oprește motorul și coboară!
O luăm pe asta. Tu conduci.
Tot înainte?
E acolo, sus.
Oprește aici!
Aici.
Ce căutăm aici?
Dezbracă-te!
Poftim?
Vreau să văd dacă ascunzi ceva.
Dar Daniel m-a trimis.
Da. Daniel are încredere în tine, dar…
eu nu sunt Daniel.
Sunt aproape liber, n-am încredere în nimeni.
A murit o fată.
Și fiul dumitale era să moară.
Fiindcă ai vrut dumneata să transmiți un mesaj!
A fost vina lui. N-a vrut să mă asculte și uite!
El e în spital și eu am belele pe cap.
Întoarce-te!
- Îmbracă-te! - Gata?
Dacă ar fi după mine, aș opri totul acum.
Da, dar nu puteți.
Fiindcă nava cu încărcătura e pe drum
și trece prin punctul de întâlnire la o dată fixă.
De asta m-a trimis fiul dumitale.
Memorează aceste coordonate!
Și nu le nota nicăieri!
Memorează-le!
Biletul tău.
Londra, Rotterdam, Dakar.
- Ajung mai repede prin Paris. - Dar e mai bine așa.
O să te aștepte cineva.
Îi dai coordonatele și te întorci.
Simplu, nu?
Simplu?
- Da? - Times Square Terrace, la 18:00.
Alo?
Alo, ține asta!
- N-ar trebui s-o folosești? - Prostii!
M-au obligat s-o iau. O ard acasă.
- Unde e mașina? - Acolo. O aduc mai aproape?
- Nu. Ce face fratele tău? - Se chinuie.
Ai vești de la Marco?
Nu vrea să aibă de-a face cu noi. I-am zis să nu se mai vadă cu ea!
- O să vorbesc cu el. - Baftă!
Nu răspunde la telefon și soră-mea nu ne primește.
Ne oprim în port.
- Nu vrei acasă? - Nu, merg acolo mai întâi.
- Vrei să… - Nu.
Intru singur.
S-a întâmplat într-o clipă.
Până să-mi dau seama, María era pe jos.
Daniel…
puteai să pleci când a murit mama ta.
Te-ai purtat frumos cu ea.
Ai îngrijit-o cât a fost bolnavă.
I-ai fost alături până la final.
Dar apoi…
Te descurcai bine la școală.
Aveai bani, puteai face orice cu viața ta.
Dar ai ales asta.
Ba nu.
Nu, nu am ales.
Așa e.
Nu tu ai ales, sigur! Tatăl tău a ales.
Avea nevoie de cineva care să-i păzească afacerea, nu?
Cineva care să-l asculte.
Cineva de încredere, care să nu fure de la el.
Așa că ți-a zis: „Șezi!”
Iar tu ai rămas.
În asta te-a transformat.
Într-un câine!
Îmi pare rău.
- Taxi, doamnă? - Da.
Mulțumesc!
- Times Square Terrace, vă rog! - Da, doamnă.
Bine. Opriți, vă rog!
- Dar barul e departe. - Nu-i nimic.
- Doamnă! - Nu, mulțumesc.
La aeroport, vă rog!
- Alo? - Întoarce-te!
- Sunt urmărită. - Ba ești așteptată. Du-te la întâlnire!
Bine, dar nu vreau să pun pe nimeni în pericol.
- Calmează-te, e totul în regulă! - Cum adică?
- Dumneata l-ai trimis? - Da, te protejează.
Sau mă supraveghează?
- E același lucru. - Pentru mine, nu.
Ți-am zis că n-am încredere în nimeni.
Totul merge conform planului, atâta tot.
Bine.
Nenorocitul!
- Ana? - Sandro?
Încântată!
Nava e andocată și așteaptă de trei săptămâni.
Să le transmiți din partea mea, fiindcă eu nu sun pe nimeni,
că trebuie să anulăm totul.
E ceva dubios la mijloc.
Dacă nu-mi explici ce se întâmplă și nu vorbești direct cu ei,
nu-i pot convinge să anuleze.
Și ar trebui să știi că Padín m-a trimis personal.
Și iată-mă!
Așa că faci cum vrei.
Bine, am înțeles.
Nu știam că Padín te-a trimis.
Se întâmplă lucruri ciudate.
Văd prea multe fețe cunoscute, știi ce zic?
Parcă așteaptă să ne prindă în flagrant.
Înțeleg.
Nu sunt de la Antidrog.
De unde știi?
Fiindcă am pățit-o și eu.
Erau oamenii lui Padín.
Înțeleg.
Acum, că știi cum stă treaba…
vrei coordonatele sau nu?
María mi-a scris înainte să plece.
Te-a iubit enorm, să știi.
Și eu, pe ea.
Îmi pare rău!
- Nu e nevoie să… - Îmi pare rău.
Nu-i nimic.
Ai avut dreptate.
Trebuia să plecăm acum mult timp de aici.
- A fost vina mea. - Nu, deloc!
Ba noi am fost de vină, am rămas din mândrie aici.
N-am vrut să fim alungate.
De ce n-ați plecat?
Din cauza asta și…
de frică, bănuiesc.
Frică?
Da. Cunoșteam doar acest loc, așa că am rămas.
Am rămas pline de furie…
și de resentimente.
María nu merita să trăiască așa.
Voiam să plecăm.
Ea nu mai poate, dar tu poți.
Nu…
- Ba da. - Ba nu.
- Ce rost mai are? - Tu mai ai timp.
Ce rost mai are?
Și ce o să faci?
- O să rămâi indiferent aici? - Nu.
Nu indiferent.
Voia să vă spună ce a auzit.
Ce am auzit când l-au răpit pe Samuel,
dar eu am oprit-o.
- Mai bine nu ne gândim la asta. - Măcar de-aș putea!
Oricum e prea târziu.
Vin și vorbesc cu tine oriunde e nevoie,
dar orice ai de zis despre răpire…
Nu, nu de asta te-am chemat.
Ei plănuiesc ceva.
Vreau să-i prinzi
și să-i azvârli definitiv după gratii.
Ai dovezi?
Nu le am eu.
Și atunci?
Știu pe cineva cu informații din interior.
Bine.
Subtitrarea: Elena Băncilă