-Hvad vil I? -José Padín?
Hvem spørger?
Vi er journalister.
Vi arbejder på en reportage om narkohandlens legender,
og vi hørte…
I hørte forkert. Bed ham slukke kameraet.
Er du ikke Padín?
-Vi har ret til at filme. -Ja, på gaden. Ikke derinde.
Det er faktisk noget, vi vil tale med dig om.
Er det sandt, at du er ansat af dig selv, mens du er på udgang?
Det er løgn!
Firmaet er ejet af din advokat.
Og? Jeg arbejder her bare.
Sluk kameraet, eller jeg ringer til politiet.
-Det er ironisk. -Ironisk? At jeg tilkalder politiet?
Beskytter politiet ikke alle? Eller er de ude efter mig?
-Sluk, ellers taber du det måske. -Sluk det.
José, bare et øjeblik.
Jeg er virkelig interesseret i emnet, og desuden beundrer jeg dig.
Så kan du give mig et øjeblik? Kameraet er slukket.
Okay, men jeg arbejder.
Bare et øjeblik.
-For helvede. Mario! -Ja?
-Tag over. -Ja.
Okay, følg mig.
KLANER
Bare rolig, det skal nok gå.
-Stop med at hviske. -Hvad gør du med os?
Hvad havde I tænkt jer at gøre?
Stikke af med pengene uden at sige et ord? Var det planen?
Den plan er vist gået i vasken. Fuldstændigt.
Vent, til din far hører det.
Idioten bliver henrykt, når han opdager, hvad hans søn havde planlagt.
Med sin kæreste.
Kan jeg give jer et lift?
Clara, hør nu.
Hvorfor skulle du afsløre os foran alle? Vil du have ham dræbt?
Han så ikke nogen. Han ved ingenting.
Han sagde ikke mere hele dagen, ikke engang til mig.
Er det svar nok for dig?
Sid ind. Og prøv ikke på noget, okay?
Gør mig ikke vredere, end jeg allerede er.
Hvor skal vi hen?
Du stiller for mange spørgsmål.
Strisserne er svin. Jeg fortryder allerede, hvad jeg gjorde.
Men det, de gør mod mig, er ubeskriveligt.
Synes du, din straf er uretfærdig?
Hvis jeg var en anden, havde jeg været ude for mange år siden.
Hvis jeg var politiker, kunne jeg have en pool…
Hvad fanden? Fik han en hjerneblødning eller hvad?
-Nej, de tog ham på sengen. -På sengen?
Bare sig, de skal pisse af.
Hvorfor give interviews nu? Lige nu?
Måske får det dem til at trække sig lidt.
Det sætter os i fokus.
Hvornår jagter de os med kameraerne og stiller spørgsmål?
Som om vi ville svare.
Gider du slappe? Du er for ophidset.
Jeg ved, hvordan man håndterer dem.
Vær høflig, Toño. Du må ikke gå amok.
Jeg ved det!
De siger, jeg ikke tænker mig om. Kan du ikke tale med ham?
Jo, men vi må også fortælle Nilo det.
Ja, jeg ringede til ham. Han tager den ikke.
-Hvor er din bror? -Hvad ved jeg?
-Han har opført sig sært. -Fandens.
Han har nok en dame.
En svigtende politistyrke…
Mand…
-Hvad så? -Hej.
-Har du en date til festen? -Ikke endnu.
-Jøsses. -Du ved, hvordan det er.
Vi må tale sammen.
Haster det? Jeg er lidt optaget lige nu.
Gæt, hvem jeg er sammen med.
Jeg er ikke i humør. Hvad er der?
Med din gudsøn.
Det lille svin prøvede at snyde mig.
-Hvad da? -Han er lige fræk nok.
En rigtig ballademager.
-Han prøvede at røve mig. -Hvad fanden?
Jeps.
Mig, hans mor og os alle.
Vent, til jeg fortæller hans far det.
-Træk vejret, før du konfronterer Carmelo. -Jeg er vred.
Præcis, ikke i dag.
Fortæl, var han sammen med Lauras datter?
Ja. Hun er her også, det lille geni.
Lad mig tale med dem og se, om vi kan få styr på det.
Alt er helt klart her. Krystalklart.
Nilo, jeg mister besindelsen.
Ja, jeg forstår.
-Kør hjem, jeg kommer snart. Farvel. -Farvel.
Hvad sker der?
-Marco. -Forbandede knægt.
-Skal jeg tage med? -Nej. Bliv her.
…holder sig strengt til de gældende regler…
Jeg vil købe to fiskerbåde her i Portugal.
Skal jeg ordne det?
Du skal sørge for, at ingen ved, hvem der har købt dem.
De er til din far.
Selvom han er i fængsel, er han stadig i gang, ikke?
Hvis jeg svarer, må jeg dræbe dig.
Rosa.
Ana, du har en aftale nu. Hvor er du?
Jeg er der om en halv time.
-Men de folk… -Det ved jeg.
Bare gør, hvad du kan.
-Hent kaffe, kage… -Okay.
Vi ses senere.
-Er de gået? -Hendes mand skulle på arbejde.
Pokkers!
Jeg glemte helt tiden.
Din søn er bekymret, og jeg forstår ham.
Han skal ikke bekymre sig. Det er mig, der er i problemer.
Padín.
Mens han taler med advokaten, uddeler jeg p-billetter,
indtil de beslutter at slippe mig fri.
Hvilket de havde gjort,
hvis du ikke var så uduelig. Du gør ingenting.
Vi har også Rosendo-aftalen i morgen.
-Rosendo? -Ja, om fiskemarkedet.
-Det stod i e-mailen. -Nå ja. Fiskemarkedet.
Okay. Jeg gør e-mailen klar til underskrift i morgen.
Det lover jeg.
-Skal vi sidde her? -Ja.
Hør. Problemet er du blev filmet ulovligt.
Og uden dit samtykke.
-Hvad så? -Vi kan rejse tiltale.
Og tiltrække mere opmærksomhed? Nej.
Okay, Rosa, sig frem. Hvad er der galt?
Rosa? Seriøst, hvad sker der?
Tre øl.
Det er bare…
Hvad?
Jeg kan ikke.
Det er løgn…
Jeg ringer tilbage.
-De truede mig. -Hvad?
Ja, de truede min far. Bliver jeg tiltalt slår det ham ihjel.
Nej, jeg forstår ikke. Hvem truede dig?
Naranjo. Han fik mig til at aflytte dit kontor. Undskyld.
Ikke nu, for pokker.
Hvad er der med ham?
Åh gud! Nej!
Hvad fanden laver du?
Rolig nu. Slap af.
Hvad fanden laver han?
Hvad laver du?
I må sende nogen straks.
Vi er i Cambados. I baren på promenaden.
Nogen skyder. Han skød igen.
-Han kommer ud. -Han kommer ud.
Han kommer ud.
Han har stadig geværet.
Okay, tak.
Kom med.
Gud.
Toño!
I guder.
Hvad så, skærmtrold?
Hej. Jeg talte med fætrene.
Jaså?
Hvad sagde de?
-Han er på vej til Nilo. -Bare rolig.
Ring til Daniel. Han er der. Advar Daniel.
-Ring efter en ambulance, Rosa. -Okay.
Kom nu.
Jeg har brug for en ambulance.
-Fuck! -Her, i Cambados!
Flere sårede, én har mistet meget blod.
Skynd jer.
-Klar til dåben. -Skal jeg lede efter en gave?
Vi køber den, så snart du ankommer.
Sammen?
Den er stor. Det er bedre, hvis vi går sammen.
Okay. Farvel.
-Kom og se. -Hvad er det?
Se, hvad de to genier fandt.
Det er løgn.
-Din fars penge? -Jeps.
Hvor fandt de dem?
Hvor fandt I dem? Hvordan det?
For helvede. Det røvhul.
-Hvad? -For helvede.
Fuck. Hvor er det svin?
Hvad laver du, røvhul?
-María! -Nej! Marco, nej!
María! Nej.
María, bliv hos mig.
-Hold ud. -Samuel, dit svin!
Vi slår dig ihjel!
-Bliv hos mig, María! -Daniel!
María. Hold ud.
-Daniel! -María!
Daniel!
-Daniel, for helvede. -María!
-Tilkald ambulancen! -Er i gang.
Hør på mig, María.
Hjælp!
Send en ambulance hurtigt!
-Her er sårede. -Det skal nok gå. Det er okay.
-María! -Se på mig.
María…
Hjælp!
Jeg kender ikke noget til nogen penge.
Jeg ved bare, at knægten fandt dem.
Og det, der så skete…
Det var en tragedie.
Ja, klart.
En tragedie.
Du ville give Samuel en lærestreg, men det gik galt, ikke?
Han tabte sutten og skød en 17-årig pige. Det var det, der skete.
Samuel ender i fængsel resten af sit liv. Og du…
Du kan gå ud ad døren,
som om intet var hændt.
Men du er ansvarlig for Marías død.
Og det vil hjemsøge dig resten af livet.
Hej, Marco.
-Daniel sendte mig. -Okay.
Politiet må opklare, hvad der skete.
Deriblandt hvor pengene kom fra.
Det er derfor, du er her. Vi må finde en forklaring.
Jeg ønsker ikke Daniels hjælp.
Marco, Daniel reddede dit liv.
Men ikke Marías. Han reddede ikke hende.
Er hun død, er det hans skyld.
Vores alles skyld.
Også min.
Nej, Marco. Det der skete, har intet at gøre med…
Hun sagde, pengene var beskidte.
At de var forbandede.
Hun havde ret. Og jeg slæbte hende med for at finde dem.
Hvad vil du gøre?
Du synes også, jeg er ansvarlig, ikke?
At jeg pressede Samuel til det.
Pres er én ting, fabrikerede beviser er en anden.
Sandt nok.
Hvad så nu?
Vil du anmelde mig?
Har du fortalt nogen, at nogle gange, i vores job,
må vi skyde genvej, så de fyre ikke gør os til grin?
Nej, det har jeg ikke.
For jeg også var med til det.
Tak.
Naranjo, jeg lover ikke at gøre det.
Hvis vi får arresterer Padínerne…
Så siger jeg op.
Og jeg håber, du tager over.
Du har min anbefaling.
Vi skal ikke dømme nogen.
Kun Gud kender folks hjerter.
Kun han ved, hvad der er deri.
Derfor er hans retfærdighed altid styret af nåde.
I tider som dette vender vi blikket mod Kristus,
som døde for vores synder og genopstod for vores forløsning.
Herre, forbarm dig.
Kristus, forbarm dig.
Herre, forbarm dig.
Kristus, forbarm dig.
Vor fader, du som er i himlen, Helliget være dit navn.
Komme dit rige.
Ske din vilje på jorden, som i himlen.
Undskyld mig?
De sagde, du ville se mig.
Hvordan går det?
-Kan du komme nærmere? -Ja. Naturligvis.
Kan du huske, da ambulancen kom?
-Det øjeblik. -Ja. Jeg husker alt.
Jeg kan ikke få det ud af hovedet.
Dit ansigt.
Du forblødte. Jeg ved ikke…
Men…
Jeg tager måske fejl…
Det føltes, som mere end
bekymring.
Du ved, jeg intet havde gjort Samuel.
Det var min far.
Det var en lærestreg.
-En lærestreg? -Ja.
Og derfor er en 17-årig pige død?
Han begik en fejl.
Han har begået fejl i lang tid, Daniel.
Tror du, jeg ikke ved det? Men det ændrer sig.
-Gør det? -Ja.
Hvornår?
Når jeg kan slippe væk fra ham. Det kan jeg ikke lige nu.
-Lederne stoler på ham. -Og ikke på dig?
Hvis min plan lykkes,
så måske.
Tja… Så sørg for, at den lykkes.
Derfor må jeg bede dig om en tjeneste. Jeg har brug for din hjælp.
Min hjælp?
Du skal løbe et ærinde.
MÁLAGA LUFTHAVN - COSTA DEL SOL
FRA: MARÍA MARTÍNEZ SILVA
Giv mig din mobil.
Sluk den, og stig ud af bilen.
Vi tager den her. Du kører.
Ligeud?
Det er deroppe.
Stands her.
Her.
Hvad laver vi her?
Tag tøjet af.
Hvabehar?
Jeg vil se, om du skjuler noget.
-Daniel sendte mig. -Ja.
Daniel stoler på dig, men… Jeg er ikke Daniel.
Og jeg stoler ikke på nogen.
En pige døde.
Din søn døde næsten også.
Alt sammen for en forbandet lærestreg.
Det var hans skyld. Han ville ikke lytte, og se nu.
Han er på hospitalet, og vi er i problemer.
Vend dig om.
-Tag tøj på igen. -Færdig?
Var det op til mig, stoppe jeg nu, men…
Men det kan du ikke.
Fordi skibet med lasten er på vej,
og det passerer træfpunktet på en dato, der ikke kan ændres.
Derfor sendte din søn mig hertil.
Husk disse koordinater.
Skriv dem ikke ned noget sted.
Lær dem udenad.
Din billet.
London, Rotterdam, Dakar.
-Det er hurtigere via Paris. -Men den vej er bedre.
Nogen venter på dig.
Giv dem koordinaterne og kom tilbage. Nemt, ikke?
Nemt?
-Hallo? -Times Square Terrace. Klokken 18.
Hallo?
Hold den her for mig.
-Skal du ikke bruge den krykke? -Pjat.
Jeg brænder den, når jeg kommer hjem.
-Hvor er bilen? -Der. Skal jeg hente den?
-Det er fint. Hvordan har din bror det? -Han har det svært.
Har du hørt fra Marco?
Han vil ikke have noget med os at gøre. Jeg havde advaret ham.
Jeg ordner det.
Han tager ikke mobilen, og vi er uønskede hos Natalia.
-Vi stopper ved havnen. -Vil du ikke hjem først?
Nej, havnen først.
-Skal jeg? -Nej. Jeg går ind alene.
Det skete på et øjeblik.
Pludselig lå María på jorden.
Daniel, du kunne være rejst, da din mor døde.
Du var god mod hende.
Du tog dig af hende.
Du var ved hendes side til det sidste.
Men så…
De sagde, du klarede dig godt i skolen.
Du kunne have gjort hvad som helst med dit liv.
Og du valgte det her.
Nej.
Nej, jeg valgte ikke.
Nej.
Du valgte ikke. Det gjorde din far.
Han havde brug for nogen til at passe på huset, ikke?
En, der ville adlyde ham.
En, som ikke ville stjæle fra ham.
Så han sagde: "Bliv!"
Og du blev.
Det gjorde han dig til.
En hund.
Undskyld.
-Taxi, frøken? -Ja.
Tak.
-Times Square Terrace, tak. -Ja, frøken.
Okay, stands her.
-Men der er langt til baren. -Det er fint.
-Frøken. -Nej tak.
Til lufthavnen, tak.
-Hallo? -Vend om.
-Jeg bliver forfulgt. -Nej. De venter på dig.
Tag til mødet.
Okay, men jeg vil ikke kompromittere nogen.
-Slap af, alt er fint. -Hvordan det?
-Har du arrangeret det? -Ja, han passer på dig.
Eller holder øje med mig?
-Det er det samme. -Ikke for mig.
Jeg har sagt, at jeg ikke stoler på nogen.
Det går efter planen. Det er alt.
Okay.
Det røvhul.
-Ana? -Sandro?
Rart at møde dig.
Se. Skibet har ligget til kaj i tre uger og ventet.
Fortæl dem det.
Jeg kunne ikke ringe, men vi må aflyse det.
Der er noget galt her.
Medmindre du forklarer, hvad der foregår
eller taler med dem direkte,
kan jeg ikke aflyse noget.
Det burde du vide. Det er Padín, der har sendt mig.
Og her er jeg.
Sådan er det.
Godt. Okay.
Jeg vidste ikke, det var Padín.
Der foregår noget underligt.
For mange velkendte ansigter dukker op.
Forstår du?
Jeg føler, de venter på at tage os på fersk gerning.
Okay.
-Det er ikke DEA-agenter. -Hvordan ved du det?
For det skete også for mig.
Det var Padíns folk.
Javel.
Nu kender du sandheden.
Vil du have koordinaterne eller ej?
María sendte mig et brev, før hun rejste.
-Hun elskede dig virkelig. -Jeg elskede også hende.
Undskyld.
-Du behøver ikke at… -Undskyld.
Det er okay.
Du havde hele tiden ret.
Vi skulle være rejst for længe siden.
-Det var min skyld. -Slet ikke.
Det var os, der holdt ud af stolthed og…
Vi ville ikke fordrives herfra.
Hvorfor rejste I ikke?
På grund af det og…
Og af frygt, tror jeg.
Frygt?
Vi kendte intet udenfor dette sted, så vi blev.
Vi blev og nærede vrede
og afsky.
Maria fortjente ikke at leve sådan.
Vi ville væk.
Hun kan ikke længere rejse, men du kan.
-Ikke? -Nej.
-Jo. -Nej.
-Hvorfor? -Hør her. Du har stadig tid.
Til hvad?
Hvad vil du så gøre?
-Blive, som om intet var hændt? -Nej.
Ikke sådan.
Hun ville fortælle jer, hvad hun hørte.
Hvad vi hørte, da de tog Samuel.
Men jeg stoppede hende.
-Det er bedst ikke at dvæle ved det nu. -Ja. Hvis bare jeg kunne.
Det er alligevel for sent.
Jeg er villig til at tale om nødvendigt,
men alt, du siger om Samuels kidnapning…
Det var ikke derfor, jeg bad dig komme.
De planlægger noget.
Du skal fange dem, smide dem i fængsel og sørge for, at de aldrig kommer ud.
Har du beviser?
Nej, ikke mig.
Hvem så?
Jeg kender nogen, som kan få dem indefra.
Okay.
Tekster af: Anja Molin