POLIȚIA
- Haide! - Repede!
Poliția!
Haideți!
Daniel, găsește-ți tatăl și ajută-l! Fugi!
Dani, ia geanta și fugi cu motocicleta!
Ascunde-o în trapă! Hai, copile!
Stai! Poliția!
Nu mișca! Poliția!
- Stai! Poliția! - Deschide! Poliția!
- Stai! Poliția! - Poliția!
- Mâinile sus! - Nu mișca, Padín!
- Padín, nu mișca! - Întoarce-te!
Javrelor!
Daniel!
Ar trebui să vă fie rușine!
Javrelor!
Daniel…
Nu respectați nici bolnavii!
Javrelor!
CLANURILE DIN GALICIA
După cât am ajutat orașul, n-are nimeni curaj să ne ajute!
N-au de ales decât să-l elibereze, n-au nicio probă.
Și pot folosi împotriva noastră tot ce au confiscat azi?
Nu, mie mi-e clar!
- Ce? - Aveau un as în mânecă.
Crezi că a vorbit cineva?
Au mers ață la tot ce aveam în casă.
Cum e posibil dacă n-a vorbit nimeni?
- Ce faci? - Salut!
Cică mama ta e foarte bolnavă.
E adevărat?
Da.
Futu-i! Îmi pare rău.
Da.
Auzi, mă gândeam…
Dacă tatăl tău e închis
și mama ta, până la urmă…
Știi tu. Ce o să faci?
Nu știu.
Samuel, cum te simți?
Vezi și singur.
E totul carne vie, ți se rupe inima.
Regret, nu știu cum s-a întâmplat.
Nu știi cum s-a întâmplat?
- L-a turnat unul de-ai tăi. - Nu, e imposibil.
- Știi bine că mulți sunt corupți! - Nu și ai mei.
Zău? Atunci, cine a fost?
Samuel, știu cum te simți, dar…
Ba habar n-ai cum se simte. N-ai fost acolo!
Se scufunda!
Aștepta ca ăia să se întoarcă și să-l împuște!
Samuel, cine a fost? Îi arestez azi pe toți.
N-am văzut pe nimeni.
Vor să-i sperie pe toți.
Îi lași să-ți închidă gura?
N-au făcut-o deja?
Curaj, dă-mi numele lor!
Pleacă!
Ieși imediat!
- Ai aflat? - Da.
A apărut.
- Dar are picioarele… - Carne vie.
Măcar nu l-au omorât.
Știu unde l-au ținut.
Apoi m-a prins unchiul și m-a certat că m-am băgat.
Iar mama credea că știu,
că mi-ai spus.
La fel și unchiul.
Și acum?
N-ai voie să mă vezi.
Dar sunt aici.
Da. Nu știu…
Ce, vrei să-i asculți și să nu ne mai vedem?
Nu.
- Sigur că nu, dar e complicat. - María…
M-am săturat!
Nu mai pot!
- Nu-i mai suport pe mama, pe unchii tăi… - Atunci, să plecăm!
Să plecăm! Hai!
Ce, crezi că mie îmi convine ce i-au făcut?
Nu, sigur că nu.
Da, ei sunt familia mea,
dar aveai dreptate cu toată mizeria asta.
Am refuzat s-o văd.
- Să fugim? - Da.
Cum? N-am niciun ban.
- Iar tu… - Nici eu.
Dar are bunicul.
Cel care a murit?
Avea bani ascunși și n-a zis nimănui unde sunt.
Părinții și unchii se ceartă pe ei.
Și tu știi unde sunt?
Poate.
LEIXÕES, PORTO
- Asta e? - Da.
Asta e una, iar aia e cealaltă.
E totul în regulă?
Da, ca de obicei.
Patru companii au cumpărat-o și vândut-o apoi.
I se pierde urma.
- Bine. - Și n-are legături cu Padínii, sigur.
Și cealaltă?
Îmi spui de ce vrei bărcile?
Da, pentru autorizații.
Au cote de pescuit în Maroc? Te-ai asigurat că e totul bine?
Da?
Da, e totul în regulă.
- Perfect! - Perfect.
Ce e?
Ce te amuză?
Nimic.
Credeam că suntem…
într-un alt punct, dar se pare că nu.
Stai! Ce alt punct?
Am toate documentele, Daniel.
Autorizații, cote și informații despre capturile din ultimii ani.
Bravo, felicitări! Și ce?
Nu se justifică sumele cheltuite pe bărcile astea.
- Nu? - Nu e o afacere bună, știi bine.
Dar putem să le îmbunătățim, să le aranjăm puțin.
Sunt pentru taică-tu?
E la închisoare, dar se ocupă de afacere, nu?
Dacă ai ști, ar trebui să te omor.
Așa se zice în filme, nu?
Mergem?
Trebuie să fi fost greu să-ți vezi tatăl arestat.
Cu mama a fost mai rău.
Dar e nasol, da.
Cum de n-ați știut niciunul
că Silva o să depună mărturie împotriva lui la proces?
- Iar cauți pe internet? - Nu, mi-a zis cineva recent.
Și mi-a mai zis că…
tu și Silva erați foarte apropiați.
Ticălosul ne-a păcălit pe toți.
Mai ales pe mine.
Bună ziua! Daniel Padín e aici?
Sunteți din familie?
- Nu, dar… - Nu puteți intra. Doar familia.
Nu fac parte din familie, dar îi sunt ca un tată.
Puștiul m-a chemat pe mine, nu pe mama lui, ca să n-o sperie.
Înțelegeți?
Mulțumesc!
La naiba, Daniel! Ce dezastru!
Nu e așa de rău cum pare.
Ce-ți veni să te prostești cu motocicleta?
Nu știu!
Pune-ți mintea la contribuție!
- Asta faci în pragul procesului? - Nu mă așteptam s-o pățesc.
Nu te așteptai? Ba celălalt nu se aștepta s-o pățească.
Ce o să se întâmple?
Mașina e distrusă. dar cred că șoferul e bine.
Și sunt arestat?
Din cauza polițistului? Nu. În plus, ești minor.
Te păzește ca să nu fugi înainte să vorbești cu judecătorul.
Dar nu pățești nimic. Rezolv eu problema, da?
- Dacă ajung la școala de corecție? - Nu, nu ajungi nicăieri.
O să-i închid gura cu bani celuilalt șofer,
ca să nu ne mai facă probleme.
- Nu-i cere mamei bani! - Nu-i cer.
Și ar fi mai bine ca ea să nu afle despre asta.
Îi dau eu bani, da?
Nu, nu e nevoie.
- Cum adică? - E o geantă la conac.
E plin cu acte, bijuterii și ceasuri din alea frumoase.
Dacă vindem două sau trei…
Auzi la el!
Tatăl tău e mândru de tine. Nu mă mir!
- Dă-le mai tare, că te bat! - Ia mâna!
- Vezi? E rândul meu. - Stai! Mai am o încercare.
Mă mai uit o oră la tine?
Luna nouă e abia mâine. Încă se vede în seara asta.
Și?
Nu mai bine vă amânați planul?
Să ne amânăm planul?
Ce știi tu?
Câți ani aveai când ai început?
Mai mulți decât tine, dacă asta întrebi.
Dar eu vreau…
Tu ai o familie care o să se asigure că nu-ți lipsește nimic.
Ai înțeles?
Ca să nu-ți faci griji dacă iese soarele sau luna.
- Știi cum stă treaba. Vezi, auzi… - Și taci.
- Ai pierdut că n-ai fost atent. Dă-mi! - Poftim!
Domnule Padín!
Sunteți de acord cu verdictul?
Acuzarea poate începe.
Onorată instanță, solicităm cu voia dv.
ca identitatea următorului martor să rămână anonimă.
E ceva neobișnuit.
Cum să-mi apăr clientul
dacă mi se interzice accesul la declarațiile martorului protejat?
Liniște!
Domnule avocat, instanța va lua această decizie.
Tata zice că martorul nu e de aici, bagă mâna în foc pentru localnici.
Mama credea…
- Are bănuieli? - Nu.
- Doar nu crede că tata… - Tatăl tău a fost cu noi, nu e el.
Dar l-a bănuit.
Da. E nasol.
Unde o fi porcul ăla?
Nu face zgomot!
Sus!
Capul jos!
Cu grijă!
Ce vezi?
Știam în ce ne băgăm când am decis să venim aici.
- Tu știai. - Ba nu, și tu știai.
- Da… - Ba și tu știai.
- Suna bine promovarea în Galicia? - Sigur.
- Pe amândoi ne-a încântat. - Da.
Nu e o slujbă de birou, unde pleci la ora cinci.
- Iar? - Nu am program.
Îi vânez când acționează, asta e singura cale.
Ești obsedat de familia aia, de oamenii ăia, de toți…
- Ce spui? - A devenit ceva personal.
Ba nu, dar nu permit ca Padínii să scape nepedepsiți,
să râdă de noi și să se îmbogățească pe spinarea altora.
Nu le îngădui, Marta!
Dacă nu sunt ei, sunt alții. Ce o să schimbi?
- E ora 17:55. - Ce facem?
Dacă iubitul mi-ar face asta, l-aș părăsi.
- L-aș schimba cu altul. Zic bine? - Și eu.
- Nu înțelegeți. - Da.
- Vă certați. - Ba dezbat.
- E simplu. - Depinde cum o prezinți.
- Da. - V-am zis deja.
Eu trebuie să plec.
- Acum? Abia am ajuns. - Deja?
- Las-o să plece! - Pa, dragilor!
- Pa! - Pa!
Poftim cina!
Fără sos de iaurt, nu?
Stai puțin! Să vedem unde merge.
- Cine? - Aia, bruneta.
- E una dintre Vulpi, nu? - Da.
Nu vezi că se tot uită înapoi?
Muñiz, Vulpile nu-s implicate în nimic.
Mama și bunica ei nu sunt, dar nu bag mâna-n foc pentru ea.
Haide, că mor de foame!
Stai puțin, o să mănânci!
Ia să vedem…
Ia te uită! Cu nepotul lui Nilo.
Uită-te la ea!
Uite-o…
S-a zis cu misterul, e gagiul ei.
- Da, alarmă falsă. - Alarmă falsă.
Dar scoate-ți telefonul!
Fă-le o poză!
- Lăsați prostiile, ștergeți-o! - Toño!
Ce e?
Ai un nepot prostănac, asta e.
E și nepotul tău.
Da, dar tu trebuia să rezolvi problema, nu?
- Și am făcut-o. - Zău?
Glumești.… Copil afurisit!
Văd că te-a ascultat.
Nu pot să stau după fundul lui toată ziua!
Fiindcă ești prea ocupat să ți-o freci?
Mă freci tu destul la cap. Mai scutește-mă!
Unde pleci? N-am terminat.
Ocupă-te tu de el, poate îi bagi mințile-n cap!
Da, deșteptule?
E adevărat ce ai zis despre bunicul tău?
- Normal! - Bine, dar nu înțeleg.
Dacă nu știe nimeni, cum ai aflat?
Din întâmplare.
Bunicule!
Fir-ar!
M-ai speriat! Credeam că-ți dai duhul.
Da, îmi cam dau duhul.
Dar de bătrânețe.
Nu-ți face griji, băiete! Hai!
Să mergem, condu-mă la mașină!
Și tu? Ce te aduce pe aici?
Mai vin să mă antrenez cu motocicleta.
Trebuie să urc cu unchii tăi aici
și să mai rărim copacii ăștia.
Dacă vrei, te ajut eu într-o zi.
- Nu vreau să te rețin de la învățat. - Avem timp de toate, bunicule.
Tu ai timp de toate, nu eu.
Crezi că banii sunt acolo?
Nu știu, poate că mi-a zis adevărul.
Dar am o bănuială.
Merg să verific mâine.
- Vin cu tine. - Serios?
- Dar promite-mi ceva! - Ce?
- Dacă găsim banii, plecăm. - Ăsta e planul, nu?
Dar imediat, fără să spunem nimănui și să privim în urmă.
Vorbești serios?
Dacă așteptăm, se întâmplă ceva și nu mai plecăm.
- Ce să se întâmple? - Nu știu, află cineva sau…
Așa trebuie să facem. Vrei sau nu?
Mâine, la nouă?
Bine.
Și încă ceva. Nu cumva să-ți faci bagajul!
Să nu afle nimeni ce pui la cale, da?
Ce e?
Te-ai răzgândit?
A fost ideea ta.
Pe mâine!
- La nouă! - Mâine, la nouă. Te iubesc!
- Telefonul? - Îl păstrez. Acum, înăuntru!
La naiba!
ANA: AM ÎNCHEIAT AFACEREA DIN PORTO.
DANIEL: AVEM LOC PENTRU MUSAFIRI.
- Încă unul? - Da.
Uite-o iar pe avocată!
- Ea a cumpărat bărcile. - În numele unei companii?
- Anchetăm, dar e greu. Se pierd urmele. - Normal, a avut ea grijă.
E tot mai implicată, nu crezi?
- Mai e ceva la mijloc? - Cum ar fi?
Între ei. Dacă sunt împreună sau o fac pentru bani.
Greu de zis! Au avut camere separate la hotel.
Trebuie să supraveghem bărcile și să știm mereu unde se află, bine?
- Da, dar bărcile alea… - Ce?
Sunt în Portugalia, nu putem intra acolo.
Nu putem, ai dreptate.
Dacă cerem cooperare…
Până ajungem acolo, ei află deja.
Trebuie să găsim altă cale.
Cum ar fi?
O altă cale, Torres.
Bei doar cafea? Mănâncă, fetițo! Stai mult la școală, o să leșini.
Nu-ți face griji, bunico! Mănânc un foitaj în pauză.
- Și asta? - Ce e?
- Ce te-a apucat? - Îmi pup și eu bunica.
Nu m-ai mai pupat de mult.
- Știi că te iubesc mult, nu? - Da, până la stele.
Și pe mama, chiar dacă uneori nu pare.
Ce dulce ești!
Ești ruptă din soare!
Cu cine oi semăna din familia asta de morocănoase?
- Ai întârziat, ca de obicei. - Vorbeam de lup…
Acum plec.
Ce o fi cu ea?
Are 17 ani.
- Ce e cu mașina asta? - E a mamei mele.
Nu prea o folosește. Până observă ea…
Ești bine?
- Ce e, Maria? - Nimic.
N-am nimic.
- Renunțăm dacă vrei… - Nu!
Nu vreau să renunț. Haide, să mergem!
Auziți, dar terenul ăsta?
Care?
Cel de lângă râul Umia. De ce i l-ați dat Nataliei?
- Fiindcă așa am stabilit. - Ba nu. Să vă zică avocata!
Terenul nu face parte din înțelegere.
Bine, dar care e problema? E un teren dat naibii.
L-ați verificat și n-ați găsit nimic?
- Ce guraliv… - Carmelo, ne concentrăm pe ce contează.
Nilo și Toño au acceptat să facă o listă
și să împartă totul amiabil.
- Da, de asta mi-e mie teamă. - Ce enervant ești, Carmelo!
Iar tu ești proastă! De ce crezi că au venit?
- Au găsit deja banii. - Nu te băga!
Cum să nu mă bag? Idiotul ăsta mă calcă pe nervi.
- Vrea să ne stoarcă de bani. - Taci odată!
Crezi că rămâi fără moștenire?
- Suntem frații tăi. - Da, sigur!
- Nu mai râde! - Ești nebun, frate!
Dacă nu te lăsa gravidă, tata nu-l accepta pe ratatul ăsta.
- Vrei scandal? - Îți sparg fața!
- Gata! - Te fac tablou!
Toño, dă-i drumul!
- Gata! - Nilo, nu mă atinge!
- Ești mai rău decât ei! - Să ne calmăm!
Liniștește-te!
MAMA
- Îl bat! - Nu e momentul.
- Scuze! - Latri, nu muști.
Să vorbim civilizat!
Ce caraghioși!
Mamă, e urgent? Nu e momentul potrivit.
Sunt în taxi, vin de la aeroport.
Cum adică? Și unde mergi?
Acolo, la Cambados.
Poftim?
Cum adică, mamă?
Mamă!
Îmi pare rău pentru hotel, dar…
prefer să nu fii văzută la mine acasă.
De ce? Ești urmărită?
Nu, dar e un oraș mic.
Umblă vorba și, dacă ești văzută cu mine,
ar trebui să te prezint unora și…
Surorii tale?
Da, dar ea n-ar fi o problemă fiindcă…
Ea chiar ți-ar plăcea.
Deci te referi la ei? La cei care ți-au ucis tatăl?
Mamă, nu înțelegi ce fac, bine?
Atunci, explică-mi!
Aveai nevoie de răspunsuri, voiai să afli adevărul despre tatăl tău.
Acum, îl știi.
Ce mai vrei să știi înainte să pleci de aici?
Ce? Ca Padínii să plătească pentru ce ne-au făcut.
E ceva greșit în asta?
De asta am nevoie,
dar îmi trebuie dovezi și sunt pe cale să le obțin.
Mai am puțin!
Dacă apari tu acum și cineva descoperă totul…
Dacă pățești ceva…
eu rămân singură.
Înțelegi?
Ascultă, mamă,
cel mai sigur pentru amândouă e să pleci cu primul avion.
LEIXÕES, PORTO
Fir-ar să fie!
TORRES: SUNT AFARĂ. AI GRIJĂ!
Fir-ar să fie!
Ce naiba face?
TORRES: AȘTEAPTĂ-I SĂ COBOARE!
- Da? - Am ieșit.
Super!
Vorbim mai târziu, bine?
Scuză-mă! Putem vorbi puțin?
Cât pe ce!
Îți dai seama că erau să te prindă în barcă?
Dar n-au făcut-o, nu?
Nu, dar dacă te prindeau?
Nu e jurisdicția noastră.
Scopul scuză mijloacele, nu?
Da, ca atunci când inventezi probe ca să-l tragi de limbă pe Samuel.
Asta contează?
- Naranjo? - Da.
Nu știu de ce nu l-am denunțat.
E nesăbuit, e în stare de orice. Și cine suportă consecințele?
Erau să-l omoare pe bietul om!
E cam târziu pentru regrete, nu?
Sigur era pe aici?
Nu e atât de ușor.
Uite, îmi pare cunoscut!
Da… Am trecut pe aici de cel puțin trei ori.
Ce nasol!
Cum voia bunicul tău să găsească banii?
- O fi făcut o hartă. - O hartă a comorii.
Ar trebui s-o găsim.
Părinții mei au scormonit peste tot, au verificat toate hârtiuțele.
Degeaba! Moșul a luat secretul cu el în mormânt.
- Era încăpățânat. - Ca nepotul lui.
Nu, nepotul lui e un idiot.
Pentru ce te-am adus aici, că aveam eu o bănuială?
Dar e un loc frumos.
Mi-a fost greu să plec azi de acasă.
Și mie.
Mi-era milă de ele când aveau să afle.
- Dar acum, știind că mă întorc… - Ce?
N-am niciun chef.
Da. Ce ciudat! Nici eu, dar nu avem de ales.
Am putea să rămânem aici.
- Aici? - Da. Tu mergi la vânătoare…
Eu? N-am prins un iepure în viața mea, María.
Atunci, învăț eu. Pot întinde capcane.
- Sunt mistreți aici. - Și căprioare.
- Serios? - Da.
Eram acolo într-o zi…
Acolo e!
- Ești sigur? - Da.
Era acolo, părea că-și dădea duhul!
Rosa, știi prea bine cu cine umblă șefa ta.
- Cu cine o angajează. - Cu Padínii, e avocata lor.
Se ocupă de chestiuni legale, ei…
Asta ține de trecut, dar știi bine că o s-o dovedim cândva.
Până atunci…
Dar riști să fii și tu implicată. Nu te-ai gândit?
- N-am făcut nimic. - Știu, dar nici nu i-ai denunțat.
- Dar nu pot face asta. - E o infracțiune.
Depinde ce spun judecătorul și procurorul și cum sunt formulate acuzațiile, desigur.
Apropo, dacă nu mă înșel, tatăl tău a fost profesor, nu?
Da, dar el ce legătură are?
Era cu mamele care au protestat împotriva capilor mafioți, nu?
Îți dai seama cum l-ar afecta o asemenea acuzație?
- E o amenințare? - Nici vorbă Rosa!
Nu, doar îți dau ocazia să decizi de partea cui vrei să fii la final.
De partea celor care apar în ziare sau a celorlalți?
Rosa, știi bine că totul o să degenereze.
- Dar Ana e un om bun. - Da, sigur.
Și tu ești un om bun.
Gândește-te!
Nu…
Nu!
Fii atentă!
Nu pot să cred!
Uite ce a ascuns ticălosul ăla!
Ce oameni harnici!
Subtitrarea: Elena Băncilă