CAMBADOS, 1991. GODINE
POLICIJA
-Idemo! -Idemo!
-Policija! -Policija!
Idemo.
Daniele, nađi tatu i pomozi mu. Požuri se!
Uzmi motor i nosi ovu torbu odavde.
Sakrij je u bunker. Kreni, mali.
Stoj! Policija!
-Stoj! -Policija!
Otvori! Policija!
-Stoj! Policija! -Policija!
-Ruke uvis. -Stoj, Padíne!
-Padíne, ne miči se. -Okreni se.
Gadovi!
Daniele!
Sramite se!
Gadovi! Daniele…
Ne poštujete ni bolesne!
Gadovi!
GALICIJSKE BANDE
Nitko nema muda pomoći nakon svega što smo učinili za ovaj grad.
Morat će ga pustiti, nemaju ništa.
A sve što su uzeli?
Smiju li to iskoristiti protiv nas? Znam što se zbiva.
-Što? -Imali su asa u rukavu.
Kao da je netko propjevao?
Odmah su znali gdje sve držimo.
Kako je to moguće? Recite mi!
-Što ima? -Bok.
Čujem da ti je mama bolesna.
Je li istina?
Da.
Jebote, žao mi je.
Da.
Razmišljao sam…
Ako ti je tata u zatvoru,
a mama na kraju…
Znaš. Što ćeš učiniti?
Ne znam.
Samuele, kako si?
Vidiš i sam.
Posvuda je ogreban, žao ti ga je gledati.
Žao mi je, ne znam kako se to desilo.
Ne znaš kako se dogodilo?
Netko tvoj im je rekao.
Ne, to je nemoguće.
Dobro znaš da ih polovica prima mito.
Ne i moji ljudi.
Tvoji ne? Tko onda?
Samuele, znam kako ti je, no…
Nemaš pojma kako je. Nisi bio ondje!
Tonuo je!
Čekao je da se vrate i upucaju ga.
Daj mi imena i već ću ih danas uhititi.
Nisam vidio nikoga.
Žele sve zastrašiti da šute.
Zar ćeš dopustiti da i tebe ušutkaju?
Zar misliš da već nisu?
Budite hrabri. Dajte mi imena.
Van.
Van, odmah!
-Jesi li čuo? -Jesam.
Pojavio se.
-Ali su mu noge… -Razderane.
Barem ga nisu ubili.
Vidio sam gdje je bio.
Ujak me uhvatio i očitao mi bukvicu što se petljam.
Moja je mama mislila da znam.
Mislila je da si mi rekao.
Moj ujak također.
Što sad?
Ne smiješ se viđati sa mnom.
I opet sam ovdje.
Da. Ne znam.
Što? Poslušat ćeš ih i prestat ćemo se viđati?
Ne.
Naravno da neću, ali je komplicirano.
María.
Dosta mi je.
Ne mogu više, jebote.
Ne mogu više trpjeti mamu, tvoje ujake…
Onda idemo.
Idemo.
Što? Misliš da mi ne smeta ono što su mu učinili?
Naravno da mi smeta.
I da, na kraju, oni su mi obitelj,
ali ovo je sranje o kojem si mi govorila.
A ja to nisam htio vidjeti.
-Pobjeći ćemo? -Da.
Kako? Nemam ni centa.
A ti…
Nemam ni ja.
Ali moj djed ima.
Onaj koji je umro?
Sakrio je neki novac, ali nitko ne zna gdje.
Moji su se posvađali zbog njega.
A ti znaš gdje je?
Možda.
LEIXÕES, PORTO
-Je li to taj? -Da.
To je jedan, a ono je drugi.
Je li sve u redu?
Da, ništa novo.
Četiri različite tvrtke kupovale su i prodavale
i onda se trag hladi.
-Dobro. -Nema poveznice s Padínima, naravno.
Idemo pogledati drugi.
Hoćeš li mi reći zašto si trebao brodove?
Naravno. Zbog dozvola.
Oba imaju kvotu za ribolov u Maroku, zar ne? Provjerila si to?
Je li?
Da, sve je u redu.
-Savršeno. -Savršeno.
Što je?
Što je smiješno?
Ništa.
Samo sam mislila da smo…
prošli tu točku, ali vidim da nismo.
Čekaj, kakvu točku?
Točku u kojoj imam svu dokumentaciju, Daniele.
Dozvole, kvote,
informacije o ulovu posljednjih godina.
Super, čestitam. Pa što?
Ne opravdavaju iznos koji si dao za ove brodove.
-Ne? -Ne isplate se, znaš to bolje od mene.
Popravit ćemo ih, zar ne? Malo ih ulickati.
Za tvog su tatu.
Zar ne? Iako je u zatvoru, i dalje vodi operaciju, zar ne?
Ako odgovorim, moram te ubiti.
Tako kažu u filmovima, zar ne?
Idemo?
Mora da je bilo teško gledati kako ti odvode oca.
Prošao sam bolje od mame.
Ali da, užasno.
Kako to da do posljednjeg trena niste znali da će Silva svjedočiti?
-Još kopaš po internetu? -Ne, netko mi je nedavno rekao.
I spomenuli su mi…
da ste Silva i ti bili bliski.
Taj nas je gad sve prevario.
Mene najviše.
Dobar dan. Došao sam Danielu Padínu.
Jeste li obitelj?
-Ne, ali… -Ne možete ući. Samo obitelj.
Gledajte, nisam obitelj, ali kao da jesam.
Zato je mali tražio da zovu mene, a ne njegovu majku.
Da se ne preplaši. Razumijete?
Hvala.
Kvragu, Daniele. Kakav kaos.
Nije strašno kao što se čini.
Zašto si se zafrkavao na motoru, stari?
Znam, dovraga.
Moraš koristiti glavu. Tata ti čeka suđenje, a sad ovo.
Nisam to očekivao.
„Nisam to očekivao.”
Ne, mislim da on nije očekivao tebe.
Što će se sad dogoditi?
Auto je totalka, ali mislim da je tip dobro.
Jesam li uhićen?
Zbog tipa pred vratima? Ne. Osim toga, maloljetnik si.
On samo pazi da ne odeš prije nego što dođe sudac.
Ali neće biti ništa, ja ću sve srediti.
Što ako me pošalju u onu školu?
Neće te nikamo poslati.
Treba samo platiti čovjeku auto
da izgubi interes stvarati probleme.
-Samo nemoj žicati moju mamu. -Neću.
I bolje je da ona ne zna za ovo. Mnogo bolje.
Ja ću platiti, dobro?
Ne, nema potrebe.
-Kako to misliš? -U kuriji je ruksak.
Unutra su papiri i neki nakit. Ima i nešto satova.
Onih finih.
Ako prodamo dva ili tri…
Vidi maloga…
Nije ni čudo da je tvoj otac ponosan na tebe.
-Udari ga jače, prebit će te. -Makni se!
Što sam ti rekao? Moj je red.
Čekaj. Još jednom.
Morat ću gledati još jedan sat?
Mlađak je tek sutra, noćas se još može vidjeti.
-Pa? -Nije li bolje pričekati?
S vašim planom.
S našim planom?
A što ti znaš o našem planu?
S koliko ste godina vi počeli?
Bili smo stariji od tebe, ako zato pitaš.
Ali želim…
Ti imaš obitelj
koja će se pobrinuti da ti ničega ne nedostaje, jasno?
Stoga se ne moraš brinuti o Suncu ili Mjesecu.
-Znaš kako se kaže. Gledaj, slušaj… -I šuti.
Eto, izgubio si jer nisi pazio.
-Daj meni. -Evo.
G. Padín!
Slažete li se s presudom?
Tužiteljstvo može nastaviti.
Dozvolite mi, časni sude,
da zatražim da identitet svjedoka bude prikriven tijekom svjedočenja.
To je krajnje neregularno.
Kako da obrana radi svoj posao ako će joj biti uskraćen
pristup izjavi zaštićenoga svjedoka?
Tišina!
Odvjetniče, to je na sudu da odluči.
Tata se kune da to ne može biti nitko iz Cambadosa.
Moja je mama mislila…
-Na koga sumnja? -Ništa.
Misli li da moj tata…
Tvoj je tata bio s nama, ne može biti on.
Ali je to pomislila.
Da. Sve je to sranje.
Gdje su sakrili toga štakora?
Budi tiho.
Penji se.
Sagni se.
Oprezno.
Što vidiš?
Kad smo odlučili doći ovamo, znali smo u što se upuštamo.
Ti si znao.
Ne, i ti si znala.
-Naravno. -Naravno da si znala.
Promaknuće, ali u Galiciji.
-Zvučalo je dobro za oboje, zar ne? -Da.
Ali ovo nije uredski posao gdje izlaziš u 17 h.
-Opet… -Nema rasporeda.
Kad oni krenu, moram za njima. To je jedini način.
Opsjednut si tom obitelji, tim ljudima, svima njima…
-Opsjednut? -Postalo ti je osobno.
Nije osobno, ali neću dopustiti da se Padíni izvuku,
ismijavaju nas i bogate se na tuđoj nesreći.
Neću to dopustiti, Marta.
I doći će neki drugi. Što ćeš promijeniti?
-Sad je 17.55. -Što ćemo sad?
Da meni dečko to učini, ostavila bih ga.
-Promijenila bih dečka. Zar ne? -Također.
-Ništa ne razumijete. -Da.
-Stalno se svađate. -Samo kažem.
-Jednostavno je. -Ovisi kako to predstaviš.
-Da. -Već sam vam rekao.
Moram ići.
-Sad? Tek smo došli. -Već?
-Pusti je. -Bok, ljudi.
-Bok. -Bok.
Evo večere.
Moj je bez umaka?
Čekaj malo da vidimo kamo ide.
-Tko? -Ona. Brineta.
-Nije li to jedna od Lisica? -Da.
Jesi primijetio da se stalno osvrće?
Muñiz, te cure nemaju veze ni s čim.
Njezina mama i baka ne, ali za ovu nikad ne znaš.
Daj, umirem od gladi.
Strpi se malo. Jest ćeš, zaboga.
Da vidimo.
Opa. S Nilovim nećakom.
Pogledaj je.
Eno je.
Eto ti misterija, njezin dečko.
-Da, lažna uzbuna. -Lažna uzbuna.
Ali izvadi mobitel, molim te, i fotografiraj.
-Ne serite. Krenimo. -Toño!
Što je?
Imaš nećaka kretena, eto što.
I tvoj je nećak.
Da, ali nisi li trebao držati tu situaciju na oku?
-I jesam. -Ma jesi li?
Zajebavaš me. Prokleti klinac.
Jako te poslušao.
Ne mogu mu biti za vratom čitav dan, dobro?
Nemaš vremena od zajebavanja ili što?
Ti mene zajebavaš. Skini mi se s kurca.
Kamo ideš? Razgovaramo.
Odsad se ti bavi njime, možda ga to zastraši.
Dobro, majstore?
Je li istina ono što si rekao o svojem djedu?
-Naravno. -Dobro, ali ne razumijem.
Kako samo ti znaš gdje je novac?
Slučajno.
Djede!
Kriste.
Uplašio sam se da si već napola mrtav.
Da, umirem.
Od starosti.
Ne brini se. Idemo.
Idemo. Otprati me do auta.
A ti? Što ti radiš ovdje?
Ponekad ovdje treniram na motoru.
Moram doći ovamo s tvojim ujacima
i označiti stabla za sječu.
Jednom mogu i ja doći pomoći.
Ne želim te odvlačiti od učenja, znaš?
Ima vremena za sve.
Ti imaš vremena za sve, ja nemam.
Zato misliš da je novac ondje?
Ne znam. Možda mi je rekao istinu.
Ali slutim da je ondje.
Provjerit ću sutra.
-Idem s tobom. -Stvarno?
-Ali obećaj mi nešto. -Što?
-Ako nađemo novac, odlazimo. -Nije li to i bio plan?
Odmah, odande. Bez riječi, bez osvrtanja.
Ozbiljno?
Budemo li čekali i jedan dan, nešto će nas zaustaviti.
-Što? -Ne znam.
Netko će saznati ili…
Mora biti tako. Jesi li za ili ne?
Sutra u devet?
Dobro.
I još nešto, nemoj ni slučajno spakirati kovčeg.
Nitko kod kuće ne smije naslutiti.
Što je?
Predomišljaš se?
To je bila tvoja ideja.
Vidimo se sutra.
-U devet. -Vidimo se sutra u devet. Volim te!
-Mobitel? -Zadržat ću ga. Ulazi.
Jebemti!
ANA POSAO U PORTU JE ZAKLJUČEN
Daniele Imamo mjesta za goste
-Još jednom? -Može.
Opet odvjetnica.
-Bila je zadužena za kupnju brodova. -Na tvrtku?
To još istražujemo. Trag se gubi.
Naravno, ona se pobrinula za to.
Sve je uključenija, zar ne?
-Postoji li nešto više? -Na primjer?
Među njima. Jesu li u vezi ili je samo poslovno?
Teško je reći.
Odsjeli su u odvojenim sobama.
Moramo nadzirati te brodove i znati gdje su u svakom trenutku.
-Da, ali ti brodovi… -Što s njima?
To je Portugal, ne možemo samo tako doći.
Istina. Ne možemo, u pravu si.
Ako zatražimo suradnju…
Netko će im dojaviti dok mi stignemo onamo.
Moramo pronaći drugi način.
Kako?
Drugim putem, Torres.
Samo ćeš popiti kavu?
Pojedi nešto. Dug je dan, onesvijestit ćeš se.
Neću, bako, bez brige. Kupit ću si pecivo na odmoru.
-Što je ovo? -Što?
-Što te spopalo? -Zar ne mogu baki dati pusu?
Ne sjećam se posljednjeg puta.
-Znaš koliko te volim, zar ne? -Da, do neba i natrag.
I mamu, čak i ako se ponekad ne čini tako.
Baš si draga.
Sunce moje.
Na koga si ispala u ovoj kući čangrizavica?
Kasniš, kao i obično.
Kad smo kod čangrizavica.
Baš sam na odlasku.
Što joj je?
Ima 17 godina.
-Što je s autom? -Mamin je.
Rijetko ga vozi. Dok primijeti…
Jesi li dobro?
-Što je, Maria? -Ništa. Sve je u redu.
-Možemo odustati ako želiš… -Ne.
Ne želim odustati. Hajde, idemo.
Da vidimo… A ova parcela?
Koja?
Ona kod rijeke Umije. Zašto ste je dali Nataliji?
-Valjda je tako dogovoreno. -Nije, odvjetnica će vam reći.
Gledajte, nije uključena u dogovor.
Da, ali ne vidim u čemu je problem, to je vrhunska parcela.
Dakle, provjerili ste je i niste našli ništa?
-Serator. -Carmelo.
Usredotočimo se na ono bitno.
Nilo i Toño napokon su pristali sastaviti popis
i sve prijateljski podijeliti.
-Da, to me i brine. -Baš si gnjavator, Carmelo.
Glupa si. Što misliš, zašto su ovdje?
-Već su ga našli. -Pusti ga.
Da ga pustim? Idiot mi stvarno ide na živce.
-Došao nas je musti. -Toño, začepi.
Misliš da bismo te zakinuli?
-Braća smo ti, zaboga. -Kako da ne.
-Ne kesi se. -Poludio si, stari!
Zar ne shvaćaš? Da nisi zatrudnjela, tata nikad ne bi prihvatio ovog luzera.
-Hoćeš batina? -Razbit ću ti facu!
-Dosta! -Razbit ću te!
Toño, pusti ga!
-Dosta! -Nilo, ne diraj me!
-Ti si gori od njih. -Gospodo, smirimo se.
Ohladi, stari.
MAMA
-Razbit ću ga. -Nije trenutak.
-Ispričavam se. -Samo laješ.
Ostanimo civilizirani.
Kakav par!
Mama, je li hitno? Nije dobar trenutak.
U taksiju sam na putu iz zračne luke.
Kako to misliš? Kamo ideš?
U Cambados.
Što?
Kakav Cambados?
Mama.
Oprosti zbog hotela, ali…
Ne želim da te vide kod mene.
Zašto? Nadziru te?
Ne, ali ovo je malo mjesto.
Ljudi razgovaraju. Ako te vide sa mnom,
morala bih te upoznati s nekim ljudima…
-Tvojom polusestrom? -Da. Iako ona ne bi bila problem jer…
Svidjela bi ti se.
Dakle, misliš na njih? Ljude koji su ti ubili oca?
Mama, ne razumiješ što radim, u redu?
Onda mi objasni.
Rekla si da trebaš odgovore, cijelu istinu o svojem ocu.
Sad je znaš.
Što još moraš otkriti da možeš otići odavde?
-Što trebam? -Da.
Padín mora platiti za to. Zar je to pogrešno?
To trebam. A za to trebam dokaze.
I blizu sam.
Blizu.
Ako se sad pojaviš i netko sazna…
Slušaj, da ti se nešto dogodi…
Ostala bih bez ikoga.
Razumiješ li?
Mama, najsigurnije za obje jest da se vratiš prvim letom.
LEIXÕES, PORTO
Sranje.
TORRES GORE SU. PAZI SE
Jebemti.
Koga vraga radi?
TORRES ČEKAJ DA OBOJICA SIĐU
-Reci. -Otišli smo.
Sjajno.
Razgovarat ćemo poslije.
Oprosti. Možemo li razgovarati?
Bilo je gusto.
Shvaćaš li da su te umalo zatekli na brodu?
Ali nisu, zar ne?
Ali što da jesu? Što onda?
Nemamo nadležnost ovdje.
Bitno je dobiti rezultate, zar ne?
Da, naravno.
Poput pritiskanja Samuela krivotvorenim dokazima. To je bitno?
-Naranjo? -Da.
Ne znam zašto ga nismo prozvali.
Izgubio je kompas, nema skrupula.
A tko snosi posljedice?
Skoro su ubili onog čovjeka.
Nije li malo kasno za premišljanje?
Siguran si da je ovuda?
Nije tako jednostavno.
Ovo mi izgleda poznato.
Da, zato što smo ga prošli već triput.
Ovo je koma.
Kako je tvoj djed mislio pronaći novac?
-Mora da je izradio kartu. -Kartu s blagom.
Trebali bismo je potražiti.
Kažem ti, moji su roditelji prevrnuli sve do posljednjeg papirića.
Ništa.
Stari je tajnu odnio u grob.
-Tvrdoglav kao mazga. -Kao njegov unuk.
Ne, njegov je unuk idiot što te doveo ovamo na temelju čega?
Slutnje?
Dobro, barem je lijepo.
Bilo mi je teško danas otići od kuće.
I meni.
Mučio me trenutak kad će otkriti.
-Ali sad kad ću se morati vratiti… -Što?
Ne radujem se tome.
Da. Čudno, ali ni ja.
Ali nemamo plan B.
Možemo ostati ovdje.
Ovdje?
Da. Ti bi mogao ići u lov.
Ja u lov? U životu nisam ni zeca ulovio, María.
Onda ću ja naučiti.
Postavit ću zamke, sigurno ima veprova.
I jelena.
-Stvarno? -Da.
Jednom smo bili ondje…
Ondje je.
-Siguran si? -Da.
Bio je ondje, kao da umire.
Rosa, dobro znaš s kim tvoja šefica radi.
-Za svakoga tko je plati. -Već neko vrijeme radi za Padíne.
Da, pravne stvari. Što rade poslije…
To je prošlost i dobro znaš da je pitanje vremena kad ćemo sve dokazati.
Dotad…
Jesi li pomislila da bi se i ti mogla uplesti u sve to?
Nisam ništa kriva.
Znam da nisi, ali nisi ni prijavila, zar ne?
-Da, ali zato što ne mogu. -To je samo po sebi kazneno djelo.
Ovisno o tome što kažu sudac i tužitelj
te kako je postavljena optužba, naravno.
Usput,
ako se ne varam, tvoj je otac bio učitelj, zar ne?
Da, ali kakve on ima veze sa svime ovime?
Prosvjedovao je s majkama protiv mafijaških šefova, zar ne?
Zamisli kako bi ovakva optužba utjecala na njega.
-Je li to prijetnja? -Nipošto, Rosa. Ne.
Dajem ti priliku da odlučiš na kojoj strani želiš biti kad se sve to otkrije.
Strani koja se pojavljuje u novinama ili onoj drugoj.
Rosa, ovo će se razotkriti, znaš to.
-Ali Ana je dobra osoba. -Da, naravno.
I ti si dobra osoba.
Razmisli.
Ne…
Vidi ovo!
Vidi ovo.
Ne mogu vjerovati!
Vidi što je gad skrio.
Kakvi dobri radnici.
Prijevod titlova: Filip Lažnjak