POLITI
-Kom nu! -Kom nu!
-Politi! -Politi!
Kom så.
Daniel. Find din far og hjælp ham. Skynd dig!
Dani, tag den her taske få den væk.
Gem den i lugen. Flyt dig, knægt.
Stands! Politi!
Åbn! Politi!
-Stands! Politi! -Politi!
-Hænderne op. -Stands, Padín!
-Rør dig ikke. -Vend dig om.
Skiderikker!
Daniel!
I burde skamme jer!
Skiderikker!
Daniel.
I respekterer ikke engang de syge!
Skiderikker!
KLANER
Efter alt, hvad vi har gjort for byen, hjælper ingen os.
De er nødt til at løslade ham. De har intet.
Og alt det, de tog?
Kan de bruge det mod os? Jeg ved, hvad der foregår her.
-Hvad? -De har et es i ærmet.
Tror du, nogen har sladret?
De gik direkte efter alt, hvad vi havde.
Hvordan lader det sig gøre, hvis ingen har sladret?
-Hvad så? -Hej.
Jeg har hørt, at din mor er syg. Er det sandt?
Ja.
Det gør mig ondt.
Ja.
Jeg tænkte…
Hvis din far er fængslet,
og din mor…
Hvad vil du så gøre?
Ingen anelse.
Samuel. Hvordan går det?
Se selv.
Han er gul og blå. Det er pinefuldt.
Jeg ved ikke, hvad det skete.
Du ved ikke, hvad det skete? En af dine folk sladrede.
Nej, det er umuligt.
Du ved, at halvdelen er korrupte.
Nej. Ikke mine.
Ikke dine? Hvem så?
Jeg ved, hvordan du har det, men…
Du aner ikke, hvordan han har det. Du var der ikke!
Han blev begravet!
Ventede på, at de kom tilbage og skød ham.
Giv mig navnene, så anholder jeg dem straks.
Jeg så ingen.
De skræmmer alle til tavshed.
Vil du lade dem også gøre det mod dig?
-Har de ikke allerede gjort det? -Giv mig navnene.
Skrid.
Ud! Nu!
-Hørte du det? -Ja.
Han dukkede op.
-Men hans ben er… -Ødelagte.
Men de dræbte ham ikke.
Jeg så ham.
Så så min onkel mig og skældte mig ud.
Min mor troede, jeg vidste det, at du havde fortalt det.
-Min onkel troede det samme. -Hvad så nu?
-Du må ikke se mig, vel? -Men her er jeg.
Ja. Jeg ved ikke.
Hvad? Skal vi holde op med at se hinanden?
Nej. Selvfølgelig ikke, men det er så kompliceret.
María.
Jeg er træt.
Jeg kan ikke klare mere.
Jeg kan ikke mere. Min mor, dine onkler…
Så lad os rejse.
Lad os rejse.
Tror du, jeg er okay med det, de gjorde ved ham?
Selvfølgelig ikke.
Og ja, de er min familie,
men alt det lort er præcis det, du talte om.
Og jeg så det ikke.
-Rejse væk? -Ja.
Hvordan? Jeg har ikke en krone.
Og du…
Heller ikke jeg. Men det har min bedstefar.
Ham, der døde?
Han havde gemt penge. Ingen ved hvor.
Mine forældre og onkler slås om det.
Ved du, hvor de er?
Måske.
LEIXÕES, PORTO
-Er det den? -Ja.
Det er den ene, og det er den anden.
Er alt i orden?
Ja. Bare de sædvanlige ting.
Købt og solgt af fire forskellige firmaer, så sporet bliver koldt.
-Selvfølgelig uden forbindelse til jer. -Okay. Lad os tjekke den anden.
Vil du fortælle, hvorfor du ville have bådene?
Ja, for licenserne.
De har begge fiskekvoter i Marokko. Har du sikret dig det?
Ja?
Ja, alt er fint.
-Perfekt. -Perfekt.
Hvad? Hvad ler du af?
Ikke noget.
Jeg troede bare, vi var
forbi det punkt nu, men nej.
Vent. Hvilket punkt?
Det punkt, hvor jeg dokumenterer alt.
Licenserne, kvoterne,
oplysninger om fangster de seneste år.
Flot, tillykke. Og?
De retfærdiggør ikke, hvad du har brugt på de både.
-Ikke? -Det er ingen god handel. Det ved du.
Vi moderniserer dem, ikke? Pifter dem op.
De er til din far. Ikke?
For selvom han er i fængsel, er han stadig i gang, ikke?
Hvis jeg svarer, må jeg dræbe dig.
Det siger man i film, ikke?
Skal vi køre?
Det må have været hårdt, da din far blev arresteret.
Det, der skete med min mor, var værre. Men ja, det stinker.
Hvorfor vidste ingen af jer,
at Silva ville vidne imod ham før retssagen?
-Søger du stadig på internettet? -Nej, nogen sagde det for nylig.
De nævnte også, at…
At Silva og du var meget nære.
Det svin narrede os alle.
Mest af alle mig.
Jeg formoder, Daniel Padín er her.
Er du familie?
-Nej, men… -Besøg er kun for familien.
Jeg er ikke familie, men så godt som.
Derfor spurgte han efter mig i stedet for sin mor.
For ikke at skræmme hende. Du ved?
Tak.
For fanden, Daniel. Sikke et rod.
Det er ikke så slemt.
Hvorfor rodede du rundt på motorcyklen, knægt?
Jeg ved det.
Du må bruge hovedet.
-Din fars retssag venter, og nu dette. -Jeg så den ikke.
"Jeg så den ikke."
Nej, jeg tror, han ikke så dig.
Hvad sker der så nu?
Bilen er totalsmadret, men jeg tror, han er okay.
Men er jeg anholdt?
Mener du betjenten? Nej, og du er mindreårig.
Han er der, så du får talt med dommeren, som kommer senere.
Det skal nok gå. Jeg tager mig af alt. Okay?
Hvad hvis de sender mig væk?
De sender dig ingen steder.
Vi betaler ham bare for hans bil,
så han ikke skaber mere ballade.
-Bed ikke mor om pengene. -Nej.
Og det er bedst, hun ikke finder ud af det her.
-Jeg betaler. Okay? -Nej, det er ikke nødvendigt.
-Hvad mener du? -Der er en taske.
Der er papirer og smykker i. Der er også nogle ure.
Den dyre slags.
Hvis vi sælger to eller tre…
Jamen dog…
Din far er stolt, og det er ikke så sært.
-Slå hårdere, så slår de dig. -Lad være!
Hvad sagde jeg? Min tur.
-Vent. Sidste runde. -Vil du tvinge mig til at se på?
Nymåne er først i morgen. Du kan stadig se den i aften.
Og?
Er det ikke bedst at vente med jeres forehavende?
"Med vores forehavende"?
Og hvad ved du om dét?
Hvor gamle var I, da I startede?
Ældre end dig, hvis det er det, du mener.
Men jeg vil…
Du har en familie,
der altid vil sørge dig. Okay?
Så du behøver ikke bekymre dig om solen eller månen.
-Du kender rumlen. Se, hør… -Og ti stille.
-Du var uopmærksom og tabte. Min tur. -Her.
Padín!
Accepterer du dommen?
Anklageren kan fortsætte.
Med forlov, høje dommer.
Vi beder om, at det næste vidnes identitet
er skjult under vidneforklaringen.
Det er højst usædvanligt. Hvordan kan forsvaret arbejde,
hvis det nægtes adgang til vidneerklæringerne fra starten?
Ro!
Den beslutning er op til domstolen.
Min far siger, de ikke er fra Cambados. Han stoler på folk her.
Min mor tror…
-Hvad tror hun? -Intet.
Tror hun, min far…
Din far var der, så det kan ikke være ham.
-Men hun tror det. -Ja. Det stinker.
Hvor skjuler de det svin?
Stille.
Op.
Duk dig.
Forsigtig.
Hvad kan du se?
Da vi besluttede at komme, vidste vi, hvad vi gik ind til.
Det gjorde du.
Nej, du vidste det også.
-Klart. -Selvfølgelig vidste du det.
-En forfremmelse i Galicien, ikke? -Jo.
-Det lød godt for os begge. -Ja.
Men det er ikke et kontorjob, hvor man går kl. 17. Der er intet skema.
Jeg må følge efter dem, det er den eneste måde.
Du er besat af den familie, de mennesker, alle…
-Besat? -Du har gjort det personligt.
Det er ikke personligt, men de må ikke slippe afsted med det.
Håne os og blive rige på andres elendighed.
Jeg tillader det ikke.
Er det ikke dem, er det andre. Hvad vil du ændre?
-Den er 17:55. -Hvad skal vi lave nu?
Gjorde min kæreste det mod mig, forlod jeg ham.
-Ny kæreste. Har jeg ret? -Det samme her.
-I forstår det ikke. -Jo.
-I skændes altid. -Debatterer.
-Det er enkelt. -Det afhænger af, hvordan man ser det.
-Ja. -Det har jeg sagt.
Nå, men jeg må løbe.
-Nu? Vi er lige kommet. -Allerede?
-Lad hende nu være. -Farvel, venner.
-Farvel. -Farvel.
Her er mad.
Ingen dressing på min, vel?
Vent lidt. Lad os se, hvor hun skal hen.
-Hvem? -Hende. Brunetten.
-Hun er en af raposoerne, ikke? -Jo.
Har du bemærket, at hun ser tilbage?
Muñiz, de er ikke involveret i noget.
Hendes mor og bedstemor er ikke, men man ved aldrig.
Kom nu, jeg er sulten.
Et øjeblik. Spis bare, for pokker.
Lad os se.
Wow. Nilos nevø.
Se hende lige.
Der er hun.
Så meget hemmeligheden var en fyr.
-Ja, falsk alarm. -Falsk alarm.
Men tag mobilen frem.
Tag et billede.
-Hold nu op. Lad os komme videre. -Toño!
Hvad så?
Du har en idiot til en nevø.
Han er også din.
Ja, men du skulle holde øje med situationen, ikke?
-Det gjorde jeg. -Gjorde du?
Det er løgn. Forbandede knægt.
Han tog det til sig.
Jeg kan ikke glo på knægten hele dagen, vel?
Fordi du har for travlt med ingenting eller?
Jeg har nok af dit lort. Forsvind.
Hvor skal du hen? Vi taler stadig.
Fra nu af kan du passe på ham.
Okay, mester?
Er det, du sagde om din bedstefar, sandt?
-Selvfølgelig. -Okay, men jeg forstår ikke.
Hvordan fandt du ud af det?
Ved et tilfælde.
Bedstefar!
I guder.
Jeg troede, du var ved at dø.
Ja, jeg er ved at dø.
Af alderdom.
Glem det. Kom nu.
Lad os gå. Følg mig hen til bilen.
Hvad bringer dig herud?
Nogle gange kommer jeg herop og træner.
Jeg burde tage dine onkler med
og marker nogle træer til udtynding.
Jeg kan komme og gøre det med dig.
Men jeg vil ikke forstyrre dine studier.
Hver ting til sin tid.
Du har masser af tid, jeg har ikke.
Så du tror, pengene er der?
Jeg ved det ikke. Måske var det sandt, hvad han sagde.
Men jeg har en fornemmelse. Jeg tjekker det i morgen.
-Jeg tager med dig. -Virkelig?
-Men lov mig én ting. -Hvad?
-Finder vi pengene, rejser vi. -Det er planen, ikke?
Jeg mener straks. Uden at sige det til nogen eller se tilbage.
Mener du det?
Hvis vi venter, sker der noget, så vi aldrig rejser.
-Som hvad? -Det ved jeg ikke.
Nogen opdager det eller…
Sådan skal det være. Er du med eller ej?
-I morgen klokken ni? -Okay.
Og en ting til, tænk ikke på at pakke en kuffert.
Sørg for, at ingen ved, hvad du laver.
Hvad? Får du kolde fødder?
Det var din idé.
Vi ses i morgen.
-Klokken 9. -Vi ses i morgen klokken 9.
-Mobilen? -Den beholder jeg. Ind med dig.
Hov!
For fanden.
PORTO-AFTALEN ER LUKKET
VI ER KLAR TIL GÆSTERNE
-En runde til? -Ja.
Der er advokaten igen.
Hun stod for at købe bådene.
-I et firmanavn? -Ja, men det er indviklet.
-Sporet er koldt. -Selvfølgelig har hun ordnet det.
Hun bliver mere og mere involveret, ikke?
-Er der noget mere? -Hvad?
Har de et forhold eller er det bare penge?
Det er svært at sige.
De har separate hotelværelser.
Så vi må overvåge bådene og holde øje med dem hele tiden, okay?
-Ja, men de både… -Hvad med dem?
Det er Portugal. Vi kan ikke bare gå ind.
Det er sandt. Du har ret.
Og beder vi om hjælp…
Når vi når frem, er de allerede blevet tippet.
Så må vi finde en anden måde.
Hvordan?
En anden måde, Torres, en anden.
Skal du bare have kaffe?
Spis lidt. Det bliver en lang dag. Du besvimer.
Nej. Bare rolig. Jeg henter en kage i frikvarteret.
-Hvad er det for? -Hvad?
-Hvad er der? -Må jeg ikke give dig et kys?
Jeg kan ikke huske sidst.
-Du ved, hvor højt jeg elsker dig, ikke? -Jo, til månen og tilbage.
Og mor også, selvom det ikke altid virker sådan.
Du er så sød.
Du er fuld af lys.
Hvor har du mon det fra i dette vredens hus?
Du kommer for sent.
Apropos vrede.
Jeg er på vej.
Hvad er der med hende?
Hun er 17 år.
-Hvad er det for en bil? -Min mors.
Hun bruger den aldrig, så hun opdager det ikke…
Hey.
Er du okay?
-Hvad er der galt, Maria? -Der er intet galt.
-Vi kan godt droppe det… -Nej.
Jeg vil ikke droppe det. Kom, lad os køre.
Lad os se. Hvad med det her lod?
Hvilket?
Ved Umia-floden. Hvorfor gav I det til Natalia?
-Det må have været aftalen. -Nej. Spørg vores advokat.
Det var ikke en del af aftalen.
Ja, men jeg kan ikke se problemet, det er et godt lod.
Så I har allerede tjekket det og fandt intet?
-Stor i kæften. -Carmelo.
Lad os fokusere på det vigtige.
Nilo og Toño har indvilliget i at lave en liste
og dele alt i mindelighed.
-Ja. Det bekymrer mig. -Du er så irriterende, Carmelo.
Du fatter intet. Hvorfor tror du, de er her?
-De har fundet dem. -Hold nu op.
Holde op? Den idiot går mig på nerverne.
-En nasserøv. -Toño, hold kæft.
Tror du, vi ville snyde dig?
-Vi er dine brødre. -Ja, klart.
-Hold op med at le. -Du er paranoid!
Hvis du ikke var blevet gravid, havde far ikke accepteret den taber?
-Vil du noget? -Jeg banker dig!
-Stop! -Jeg banker dig!
Toño, slip ham!
-Stop! -Nilo, rør mig ikke!
-Du er værre end dem. -Fald til ro.
Slap af, mand.
-Jeg banker ham. -Ikke nu.
-Undskyld mig. -Stor i slaget.
Lad os tale civiliseret om det.
Sikke et par!
Mor? Det er et dårligt tidspunkt.
Jeg er i en taxa på vej fra lufthavnen.
Hvad mener du? Hvorhen?
Til Cambados.
Hvad…
Hvad mener du?
Mor.
Beklager hotellet, men…
Det er bedst, du ikke bliver set hjemme hos mig.
Bliver du overvåget?
Nej, men det er en lille by.
Rygtet løber, og hvis de ser os sammen, må jeg præsentere dig for nogle mennesker…
Din stedsøster?
Det ville ikke være et problem, for hun er…
Du ville kunne lide hende.
Så du taler om dem, der dræbte din far?
Mor, du forstår ikke, hvad laver jeg, okay?
Så forklar det.
Du sagde, du havde brug for at vide hele sandheden om din far.
Nu ved du det.
Hvad mere har du brug for at vide?
-Hvad mere? -Ja.
De skal betale for det, de gjorde mod os. Er det forkert?
Det er det, jeg ønsker. Men jeg har brug for beviser.
Og jeg er tæt på at få dem.
Tæt på.
Hvis nogen opdager dig…
Hvis der sker dig noget…
Så har jeg intet tilbage.
Forstår du det?
Hør, mor.
Det er sikrest for os begge, at du straks flyver tilbage.
LEIXÕES, PORTO
For helvede!
DE ER UDENFOR. PAS PÅ
Fuck.
Hvad fanden laver han?
VENT, TIL DE BEGGE ER OMBORD
-Ja? -Vi er ude nu.
Godt.
Vi tales ved, okay?
Undskyld mig. Kan vi tale sammen?
-Det var tæt på. -De fangede dig næsten på den båd.
-Men det gjorde de ikke. -Hvad hvis de havde?
-Det er ikke vores jurisdiktion. -Resultater er det vigtigste, ikke?
Ja, selvfølgelig.
At fabrikere beviser for at få Samuel til at sladre. Er det det?
-Naranjo? -Ja.
Jeg ved ikke, hvorfor vi ikke afslørede ham.
Han er mere tankeløs end nogensinde.
Og hvem lider under det?
De dræbte næsten den fyr.
Det er lidt sent at fortryde, ikke?
-Er du sikker på, det var her? -Tja, det er ikke så let.
Det ser bekendt ud.
Ja. Vi har forbi mindst tre gange.
Det her stinker.
Hvordan ville din bedstefar finde pengene?
-Han må have lavet et kort. -Et skattekort.
Vi burde finde det.
Mine forældre har vendt hver en sten.
Ned til sidste papirstykke.
Intet. Den gamle tog hemmeligheden med i graven.
-Stædig som et æsel. -Som hans barnebarn.
Hans barnebarn er en idiot. Hvorfor slæbte jeg dig med hertil?
Mavefornemmelse?
Her er smukt.
Jeg havde svært ved at komme hjemmefra.
Også mig.
Jeg havde dårlig samvittighed.
-Men tænker jeg på at tage tilbage… -Hvad?
Det gruer jeg for.
Det gør jeg mærkeligt nok også. Men der er ingen plan B.
-Vi kunne blive her. -Her?
Ja. Du kan gå på jagt.
Mig? Jeg har aldrig fanget så meget som en kanin.
Så lærer jeg det. Jeg kan sætte fælder. Der er sikkert vildsvin.
Og hjorte.
-Virkelig? -Ja.
Vi var derude en dag…
Det er derovre.
-Er du sikker? -Ja.
Han så som om han skulle dø.
Rosa, du ved, hvem din chef er involveret med.
-Hendes klienter. -Padín.
Hun har hjulpet dem i et stykke tid.
Ja, med deres juridiske anliggender.
Det er fortid.
Du ved, det er kun et spørgsmål om tid, før vi beviser det.
Indtil da…
Du kan også blive involveret. Har du ikke tænkt på det?
Jeg har intet gjort.
Nej, men du har heller ikke rapporteret det.
-Ja, men det kan jeg ikke. -Det er i sig selv strafbart.
Alt efter hvad dommer og anklager siger, og hvordan anklagerne er formuleret.
Hvis jeg ikke tager fejl, var din far lærer, ikke?
Ja, men hvad har han med det at gøre?
Han var sammen med mødrene, der protesterede mod mafiabosserne, ikke?
Forestil dig, hvordan den anklage vil påvirke ham.
-Er det en trussel? -Slet ikke, Rosa. Nej.
Jeg giver dig chancen for at vælge side, før alt det her eksploderer.
Den side avisen skriver om eller den anden.
Rosa, det her eksploderer. Det ved du.
-Men Ana er et godt menneske. -Ja.
Du er også et godt menneske. Tænk over det.
Nej.
Se her!
Se her.
Det er utroligt.
Se, hvad den skiderik havde gemt.
I arbejder hårdt.
Tekster af: Anja Molin