- Pohyb! - Jdeme!
- Policie! - Policie!
Rychle.
Danieli, najdi tátu a pomoz mu. Utíkej!
Dani, vezmi tu tašku. Sedni na motorku a ujeď.
Schovej ji do skrýše. Co stojíš?
Stát! Policie!
Ani hnout!
- Stát! - Policie!
Otevřete! Policie!
- Ani hnout! - Policie!
- Ruce vzhůru. - Stůj, Padíne!
- Padíne, ani hnout. - Otoč se.
Parchanti!
Danieli!
Měli byste se stydět!
Vy hajzlové!
Danieli!
Nemáte žádnou úctu k nemocným!
Vy parchanti!
GANGY GALICIE
Po všem, co pro město udělali, se mu nikdo neodváží pomoct.
Stejně ho musí pustit. Nic na něj nemají.
A co ty zabavený věci?
Mohli by je použít proti nám? Já vím, o co tu jde.
- O co? - Měli eso v rukávu.
Myslíš, že někdo práskal?
Šli rovnou po všem, co jsme měli doma.
Jak by to jinak věděli, co?
- Jak je? - Čau.
Prej je tvoje máma nemocná.
Je to pravda?
Jo.
To mě mrzí.
No jo.
Tak jsem si říkal…
když tvýho tátu zabásli
a kdyby tvoje máma náhodou…
Víš, co budeš dělat?
Ne.
Samueli, jak se máš?
Nevidíš?
Je celej sedřenej. Úplně to bolí ho vidět.
Mrzí mě to. Nechápu, proč se to stalo.
Ty to nevíš?
Někdo od vás mu to řekl.
Ne, to není možný.
Moc dobře víš, že mají polovinu z vás v hrsti.
Od nás ne.
Od vás ne? Tak od koho?
Samueli, vím, jak ti je, ale musíš…
Ne, nemáš tušení, jak mu je. Nebyl jsi tam!
Propadal se!
Čekal, až se vrátí a zastřelí ho.
Řekni mi, kdo to byl, a já je dám hned zatknout.
Nikoho jsem neviděl.
Chtějí všechny vyděsit a umlčet.
Dovolíš, aby jim to prošlo?
Myslíš, že má šanci?
Neboj se. Řekni, kdo to byl.
Padej.
Okamžitě vypadni!
- Slyšels to? - Jo.
Našli ho.
- Ale nohy má… - Sedřený.
Aspoň ho nezabili.
Viděl jsem, kde ho drželi.
Strejda mě načapal a nadával mi, že se do toho pletu.
Máma si myslela, že o tom vím.
Žes mi to řekl ty.
To strejda taky.
A co teď?
Prý se nesmíme vídat.
Ale přišel jsem.
No jo. Já nevím.
Co? Chceš je poslechnout a přestat se scházet?
Ne.
Jasně, že ne, ale je to složitý.
Marío.
Mám toho dost.
Už to nevydržím.
Už to nechci řešit. S mámou, strejdama…
Tak utečeme.
Utečeme pryč.
Co? Myslíš, že je mi jedno, co mu provedli?
Ani náhodou.
Jo, jasně. Je to moje rodina,
ale přesně o tomhle jsme přece mluvili.
A já zavíral oči.
- Chceš utéct? - Jo.
Jak? Nemám ani vindru.
A ty…
Já taky ne.
Ale můj děda má.
Ten, co umřel?
Měl ulitý prachy, nikomu neřekl kde.
A teď se o ně naši a strejdové hádají.
Ty víš, kde jsou?
Možná.
LEIXÕES, PORTO
- To je ona? - Jo.
Tahle jedna a tady druhá.
Všechno v pohodě?
Jo, jako vždycky.
Prošly přes čtyři různé firmy, aby se nedaly vystopovat.
- Fajn. - A Padínovi v tom nijak nefigurují.
Koukneme na tuhle.
Řekneš mi, na co ty lodě potřebuješ?
Jo, na licence.
Obě mají povolení k rybolovu v Maroku, ne? Zkontrolovalas to?
Fakt?
Jo, jak jsi chtěl.
- Super. - Super.
Co?
Čemu se směješ?
Ničemu.
Myslela jsem, že jsme…
že už jsme dál, ale očividně ne.
Počkej. Jak dál?
Už jsem k nim prošla veškerý dokumenty.
Licence, kvóty,
informace o úlovcích za poslední roky.
Super, gratuluju. A co s tím?
Nic z toho nevysvětluje, proč jsi dal za ty lodě tolik peněz.
- Ne? - Sám dobře víš, že to nebylo výhodný.
Chci je dát do pucu. Opravit je.
Jsou pro tvýho tátu.
Že jo? Sice sedí, ale stejně obchody vede on, ne?
Když odpovím, budu tě muset zabít.
To se říká ve filmech, ne?
Tak jdeme?
Muselo být hrozný koukat, jak ti odvádí tátu.
S mámou to bylo horší.
Ale bylo to zlý.
Jak to, že nikdo až do soudu netušil, že bude Silva svědčit proti němu?
- Pořád projíždíš internet? - Ne, někdo mi to tuhle říkal.
Taky se zmínil, že…
Že jste si se Silvou byli blízký.
Ten hajzl nás všechny podrazil.
A mě nejvíc.
- Dobrý den. Měl by tu být Daniel Padín. - Jste z rodiny?
- Ne, ale… - Dovnitř smí jenom rodina.
Já sice nejsem z rodiny, ale mohl bych být.
Proto ten kluk chtěl, aby zavolali mně, a ne jeho matce.
Aby si nedělala starosti. Chápete?
Děkuju.
Do háje, Danieli. Cos vyváděl?
Vypadá to hůř, než to je.
Nevíš snad, že na motorce se neblbne?
Jo, vím.
Mysli trochu.
- Tvýho tátu čeká soud a teď tohle. - Já to nečekal.
„Já to nečekal.“
To spíš on tě tam nečekal.
Co teď bude?
Auto je na odpis, ale řidiči se asi nic nestalo.
A zatknou mě?
Protože tě hlídá policajt? Ne. A navíc jsi nezletilej.
Jen dohlíží, abys neutekl dřív, než s tebou promluví soudce.
To bude dobrý. Já se o všechno postarám.
Co když mě pošlou do pasťáku?
Nikam tě nepošlou.
Jen musíme tomu chlapovi zaplatit auto,
aby ti nedělal problémy.
- Neříkej mámě o peníze. - Nebudu.
Bude lepší, když se o tom vůbec nedozví.
Zaplatím to já, dobře?
To není třeba.
- Jak to myslíš? - V domě je taška.
Plná nějakých papírů a šperků. Jsou tam i hodinky.
Drahý.
Stačí dvoje, troje prodat…
To jsou mi věci.
Táta je na tebe hrdej. Není divu.
- Dej mu, než tě porazí. - Nech mě!
- Co jsem říkal? Teď já. - Počkej, mám poslední šanci.
To se zas budu hodinu koukat?
Novoluní je až zítra. Dneska bude ještě vidět.
No a?
Není lepší počkat? S těma tvýma plánama.
„S těma mýma plánama“?
Co ty o tom víš?
- Kolik ti bylo, když jsi s tím začal? - Víc než tobě, jestli chceš slyšet tohle.
Já bych chtěl…
Máš rodinu,
která zajistí, aby o tebe bylo postaráno. Jasný?
Nemusíš řešit, kde je slunce a měsíc.
- Však víš. Dívej se, poslouchej… - A buď zticha.
Prohráls, protože nedáváš pozor.
- Teď já. - Tumáš.
Pane Padíne!
Souhlasíte s rozsudkem?
Obžaloba může pokračovat.
S dovolením, Ctihodnosti.
Žádáme, aby byla totožnost svědka
po celou dobu svědectví utajena.
Ctihodnosti, to je nestandardní.
Jak se může obhajoba bránit, když nebude mít přístup
k výpovědi chráněného svědka?
Ticho!
Pane obhájce, o tom rozhoduje soud.
Podle táty nemůže být z Cambadosu.
Za místní by dal ruku do ohně.
Máma si myslela…
- Koho podezřívá? - Nic.
Myslí, že můj táta…?
Táta tam byl s náma. Ten to být nemůže.
- Ale myslela si to. - Jo. Je to hrozný.
Kde toho hajzla schovávaj?
Buď potichu.
Polez.
Skrč se.
Opatrně.
Co vidíš?
Když jsme se sem rozhodli jet, věděli jsme, co nás čeká.
Ty jo.
Ne, tys to taky věděla.
- Jasně. - Věděla jsi to moc dobře.
- Povýšení, ale v Galicii. Znělo to hezky. - Jo.
- Oběma se to líbilo. - Jo.
Ale není to kancelářská práce, kde končíš v pět.
- Už zas? - Nemám směny.
Když vyrazí, musím za nima. Jinak to nejde.
Jsi tou rodinou úplně posedlej. Všema…
- Posedlej? - Bereš si to osobně.
Neberu, ale nedovolím, aby to Padínovým prošlo.
Vysmívají se nám a bohatnou na utrpení ostatních.
Nedovolím to, Marto.
Když ne oni, tak někdo jiný. Co změníš?
- Je 17:55. - Co budeme dělat?
Udělat to můj kluk mně, nechala bych ho.
- Našla bych si jinýho. Ne? - Já taky.
- Vy to nechápete. - Jasně.
- Hádáte se. - Jen říkám.
- Je to jasný. - Záleží na tom, jak to prezentuješ.
- Jasně. - Už jsem vám to říkal.
Už musím jít.
- Co? Teď jsme přišli. - Už?
- Nechte ji. - Tak čau.
- Ahoj. - Čau.
Večeře!
Bez jogurtový omáčky?
Počkej. Koukneme, kam jde.
- Kdo? - Ta brunetka.
- Není to holka od Ropuch? - Jo.
Viděls, jak se pořád otáčí?
Muñizi, ty ženský se do ničeho nepletou.
Její máma a babička možná ne, ale u týhle nikdy nevíš.
No tak, umírám hlady.
Počkej chvilku, najíš se pak.
Tak ukaž.
Hezký. S Nilovým synovcem.
Sleduj.
Tady ji máme.
Žádná záhada. Šla za klukem.
- Jo, falešný poplach. - Falešný poplach.
Stejně vytáhni mobil.
Vyfoť je.
- Nech toho a pojď makat. - Toño!
Co se děje?
Ten tvůj vypatlanej synovec.
Je i tvůj.
Jo, ale tys na něj měl dohlídnout, ne?
- Taky jsem dohlídnul. - Jo?
Děláš si prdel? Idiot jeden.
Očividně poslechnul.
Přece ho nemůžu celý dny hlídat.
Máš plno práce s flákáním, nebo co?
Laskavě se do mě pořád nenavážej. Nech mě bejt!
Kam jdeš? Já ještě neskončil.
Vyřiď si to s ním ty. Třeba se lekne a přestane.
To ti jde.
Je pravda, cos říkal o svým dědovi?
- No jasně. - Já to nechápu.
Jak jsi na to jako jedinej přišel?
Náhodou.
Dědo!
Bože.
Vyděsils mě. Myslel jsem, že umíráš.
Jo, umírám.
Ale stářím.
Nedělej si hlavu. Pojď.
Doprovodíš mě k autu.
Co ty tady vůbec děláš?
Občas sem jezdím trénovat na motorce.
Měl bych sem vzít tvoje strýčky
a označit stromy, který je třeba prořezat.
Můžeme to udělat spolu.
Nechci tě zdržovat. Máš se přece učit.
Stihnu obojí.
Ty možná, ale já už tolik času nemám.
Takže myslíš, že jsou tam.
Nevím. Třeba mi tehdy říkal pravdu.
Ale něco mi říká, že tam jsou. Zítra tam zajedu.
- Pojedu s tebou. - Fakt?
- Ale jedno mi slib. - Co?
- Jestli ty peníze najdeme, utečeme. - Jsme domluvený.
Ale hned. Nikomu nic neřekneme a nebudeme se ohlížet.
To jako vážně?
Když počkáme, něco se stane, a neodjedeme nikdy.
- Co by se stalo? - Já nevím.
Někdo to zjistí, nebo…
Jiná možnost není. Jdeš do toho, nebo ne?
Zítra v devět?
Fajn.
A ještě něco. Ne, že si sbalíš věci.
Ať doma nikdo nepozná, co plánuješ.
Co?
Máš strach?
Vždyť to byl tvůj nápad.
Uvidíme se zítra.
- V devět. - Zítra v devět. Miluju tě!
- A mobil? - Ten si nechám. Tak jdeme.
Do háje.
ANA PORTO JE VYŘÍZENÝ
DANIEL MÁME MÍSTO PRO HOSTY
- Ještě? - Jo.
Zase ta právnička.
- Vyřizovala nákup lodí. - Jménem firmy?
Prověřujeme to, ale marně. Nikam to nevede.
Jak jinak, když se o to postarala.
Nepřijde ti, že se začíná dost angažovat?
- Je za tím něco víc? - Co?
Jestli spolu něco mají, nebo jde jen o peníze.
Těžko říct.
V hotelu spali odděleně.
Tak musíme ty lodě sledovat a mít je pod neustálým dohledem.
- Jo, ale ty lodě… - Co s nima?
Jsou v Portugalsku. Nemůžeme za nima.
- To je pravda. Nemůžeme tam. - A když požádáme o pomoc…
Než se tam dostaneme, budou o tom dávno vědět.
Musíme to vymyslet jinak.
Jak?
Nějak jinak, Torresová.
Ty máš jenom kafe?
Najez se. Čeká tě dlouhý den. Bude ti špatně.
Nebude, babi. O přestávce si dám buchtu.
- Co děláš? - Co?
- Co to do tebe vjelo? - Nemůžu dát babičce pusu?
Roky jsi mi ji nedala.
- Víš, že tě mám moc ráda, že jo? - Jo. Až za hrob.
A mámu taky, i když to tak občas nevypadá.
Ty jsi ale zlatíčko.
Moje sluníčko.
Ještě, že jsi nepodědila tu naši mrzutost.
Jdeš pozdě, jako obvykle.
A mrzout je tady.
Vždyť už jdu.
Co to s ní je?
Je jí 17.
- Kdes vzal to auto? - To je mámy.
Vůbec ho nepoužívá. Ani si toho nevšimne.
No tak.
Jsi v pohodě?
- Co se děje? - Nic. Nic se neděje.
- Ještě to můžeme zrušit. - Ne.
Nic rušit nechci. Tak pojeď. Musíme jet.
Tak dobře. A co tenhle pozemek?
Který?
Ten u Umie. Proč připadnul Natalii?
- Tak jsme se dohodli. - Ne. Naše právnička vám to řekne.
Nebyl součástí dohody.
Jo, ale nevidím v tom problém, protože je parádní.
Už jste tam hledali a nic jste nenašli, co?
- Pozor na pusu. - Carmelo.
Soustřeďme se na to důležité.
Nilo a Toño konečně souhlasili, že sepíšou seznam
a všechno si ve slušnosti rozdělí.
- Jo. Toho se bojím. - Ty seš tak otravnej, Carmelo.
Seš blázen? Proč myslíš, že jsou tady?
- Už to našli. - Nepleť se do toho.
Proč? Ten idiot mi leze na nervy.
- Jen na nás parazituje. - Toño, sklapni.
Myslíš, že bychom tě odřízli?
- Jsme přece tvoji bráchové. - Jasně.
- Nesměj se. - Jsi blázen!
Nevíš snad, že kdyby tě nezbouchnul, táta by toho idiota nikdy nepřijal?
- Co to meleš? - Nakopu ti prdel!
- Dost! - Nakopu ti prdel!
Toño, pusť ho!
- Dost! - Nesahej na mě!
- Jsi horší než oni. - Klid, prosím.
Koukej se zklidnit.
- Nakopu mu prdel. - Teď toho nechte.
- Omlouvám se. - Jen si mluv.
Probereme to jako slušný lidi.
Ty se hledali.
Mami, spěchá to? Nemám čas.
Sedím v taxíku z letiště.
Jak to myslíš? Kam jedeš?
Do Cambadosu.
Cože?
Ty jedeš do Cambadosu?
Mami.
Promiň, že musíš být v hotelu, ale…
Budu radši, když tě neuvidí u mě doma.
Proč? Sledují tě?
Ne, ale je to malý město.
Kdyby tě se mnou viděli, rozneslo by se to.
- Musela bych tě představit lidem… - Nevlastní sestře?
Jo. U ní by mi to teda nevadilo, protože je…
Líbila by se ti.
Takže myslíš lidem, co ti zabili tátu?
Mami, vůbec nechápeš, co tu dělám.
Tak mi to vysvětli.
Říkalas, že potřebuješ zjistit, jak to s tvým tátou vlastně bylo.
Teď už to víš.
Co ještě potřebuješ vědět, abys odsud mohla odjet?
- Co potřebuju? - Jo.
Aby Padín zaplatil za to, co nám udělali. Je to snad špatný?
To potřebuju. Ale k tomu musím získat důkaz.
A už jsem blízko.
Fakt.
A kdyby tě teď někdo viděl a zjistil…
Kdyby se ti něco stalo…
Už by mi nic nezbylo.
Chápeš?
Hele, mami.
Nejbezpečnější pro nás obě bude, když se teď hned vrátíš domů.
LEIXÕES, PORTO
Do háje.
TORRESOVÁ JSOU VENKU. DÁVEJ BACHA
Do prdele.
Co to sakra dělá?
TORRESOVÁ POČKEJ, AŽ OBA VYSTOUPÍ
- Ano? - Už jsme venku.
Super.
Pak si zavoláme.
Promiňte. Máte chvilku?
To bylo těsný.
Uvědomuješ si, že tě tam málem načapali?
Ale jenom málem.
Co kdyby tě chytili? Co pak?
Není to naše jurisdikce.
Hlavní je, že to k něčemu bude, ne?
Jasně.
Jako vymýšlení si důkazů, aby Samuel práskal.
To je taky hlavní?
- Naranjo? - Jo.
Nevím, proč jsme to neřešili.
Poslední dobou dost riskuje.
A kdo si to odskáče?
Málem toho chlapa zabili.
Už je pozdě si to rozmyslet, ne?
Fakt to bylo tudy?
Není to snadný najít.
Tohle je mi povědomý.
Jo, protože už jsme tudy šli třikrát.
To je k ničemu.
Nechápu, jak je chtěl tvůj děda najít.
- Asi musel mít mapu. - K pokladu.
Měli bychom ji najít.
Naši už všechno prohledali.
Do posledního papíru.
A nic.
Vzal si to tajemství do hrobu.
- Tvrdohlavej jako mezek. - Jsi po něm.
Ne. Já jsem idiot, co tě sem zbytečně táhnul.
Kvůli tušení?
Aspoň je to tu hezký.
Nebylo lehký odejít z domu.
Pro mě taky ne.
Bylo mi hrozně při představě, až to zjistí.
- Teď si ale říkám, že se vrátím… - Co?
Vůbec se na to netěším.
Jo. Já taky ne. Ale záložní plán nemáme.
Můžeme zůstat tady.
Tady?
Jo, můžeš jít na lov.
Já a na lov? V životě jsem nechytil ani králíka.
Tak já se to naučím.
Umím nastražit pasti. Budou tu divočáci.
A vysoká.
- Fakt? - Jo. Jednou jsme byli tamhle…
Tamhle to je.
- Určitě? - Jo.
Tamhle stál. Vypadal, že umírá.
Roso, moc dobře víš, s kým se tvá šéfová baví.
- Kdo si ji najal. - Padínovi.
Vyřizuje jim různý věci.
Jo, právní záležitosti a tak.
To je minulost. Moc dobře víš, že je jen otázkou času, než to dokážeme.
Do tý doby…
Taky by ses do toho mohla namočit. To tě nenapadlo?
Já nic neudělala.
Já vím, že ne. Ale taky jsi nic nenahlásila.
- To přece nemůžu. - To je samo o sobě trestný čin.
Podle toho, co soudce a žalobce řeknou
a jak zformulují obvinění.
Mimochodem,
pokud se nepletu, tvůj táta byl učitel, ne?
Jo, ale jak to s tím vším souvisí?
Byl s matkami protestovat proti mafiánským bossům, ne?
Umíš si představit, jak by ho to obvinění ovlivnilo?
- Vyhrožujete mi? - Ani v nejmenším.
Dávám ti šanci se rozhodnout, na čí straně chceš být,
až se to celé provalí.
Na té, co se objeví v novinách, nebo na té druhé.
Moc dobře víš, že se to provalí.
- Ale Ana je hodná ženská. - Jo, jasně.
To ty jsi taky. Přemýšlej o tom.
To ne.
Ne.
Vidíš to?
Sleduj.
To není možný!
Koukej, co tu ten blb schoval!
Jste šikovný.
Překlad titulků: Anna Farrow